ADATOK A CKPHALARIA- FAJOK HI8T0L0GIÁJÁNAK ISMERÉSÉHEZ 195 



A C. transsilvanica porzószálában a sejtek inkább göm- 

 bölyűek, mint szögletesek és laza szövetet alkotnak. Az exothecium 

 papillái alacsonyabbak, mint az előző fajon. Kristályokat szintén 

 csak a thecák válaszfala tartalmaz. 



A termő. A bibe két osztatú, a bibeszál osztatlan. Van 

 T i c g h e m^ e tényt rendszertani jelentőségűnek tekintve, a bibe- 

 szál alapján csoportosítja a Dipsacaceák genusait. A bibeszálat 

 vékonyfalú, négyszögű sejtekből álló epidermis fedi. E sejtek 

 alakja teljesen azonos a párta basalis részének külső felületén 

 levő sejtekkel. Az epidermis felülete sima. A bibe epidermisének 

 egyes sejtjei igen magasak, hasonlóak a párta tövén levő nek- 

 tárium sejtjeihez. Míg a bibeszál alján az epidermis sejtjeinek 

 .hossza úgy aránylik magasságukhoz, mint 22 (j- : 22 ;j., tehát a 

 sejtek izodiametrikusak, a bibe csúcsán e pollenfo'gó sejteken 

 az előbbi arány 22 : 6. A bibeszál belső szövetét keskeny, hosz- 

 szanti irányban megnyúlt sejtek alkotják, a bibe szövete pedig 

 apró, izodiametrikus, lazán összeálló sejtekből áll. 



G u é g u e n F. '^ a C. tatarica bibéjének pollenvezető szö- 

 vetéül tág üregű idioblastákat említ, a melyek tartalmának szerepet 

 tulajdonít a pollentömlő vezetésében. Hasonló szövetet azonban 

 a vizsgált fajok egyikénél sem tudtam találni. 



A bibeszálban két nyaláb fut végig. A bibeszál alapi része 

 összeolvad a csésze és párta közös alapi részével. Ezen a he- 

 lyen, a hol a bibeszál, párta és csésze alapja összeolvad, a 

 parenchyma feltűnően sok buzogányfej alakú kristályt tartalmaz. 



A magház falát hosszanti irányban megnyúlt sejtekből 

 álló szövet képezi. Az epidermise alatti sejtsor mint kristály- 

 tartó szerepel, még pedig magános kristályokat tartalmaz. A 

 magkezdemény csúcsával egy magasságban azonban a magház 

 fala is tartalmaz buzogányfej alakú kristályokat. A magház alapi 

 része egybeolvad az involucellum és a kocsány szöveteivel. A 

 vaczok azonban vastagabb falú sejtjeivel jól megkülönböztethető 

 és tányéralakü. A kocsány közvetlenül a vaczok alatt szintén 

 sok buzogányfej alakú kristályt tartalmaz. A C. transsilvanica 

 termőjének falában nyolcz nyaláb fut végig, a melyek körben 

 vannak elhelyezve. E nyalábok körén belül azonban még egy 

 azoknál jóval hatalmasabb nagy nyalábot is találunk. E magá- 

 nyos nagy nyaláb a termő falának mindig a ventralis és mindig 

 azon az oldalán fut végig, a mely a placentát képezi és a funi- 

 culuson át a magkezdeménybe vezet. A magkezdeménynek tehát 

 egy külön nyalábja van. A magkezdemény e külön nyalábját 

 eddig a Dipsacaceák egy neménél sem említették, csak Van 



^Van Tieghem: Remarques sur les Dipsacacées. Annales des 

 Sciences naturelles. Sér. 9. Tome X. Paris, novembre 1909. (Extráit.) 



^ Guéguen: Recherches sur le tissu coUecteur et conducteur des 

 Phanérogames. Journal de Botanique. Tome XIV. 1900. (Ex Just, Bot. 

 Jahresb.) 



