238 SCHILBER8ZKY KÁROLY 



Minden esetre gondolkodóba kell hogy ejtsen bennünket 

 Icét Tcülön töböl eredő gyökérkontynah elég gyakorinak mondható 

 előfordulása (murokrépa, petrezselyem, retek, tarlórépa stb.) ; nem 

 tehető fel ugyanis, hogy merő véletlen volna az, a mikor mind 

 a két, egymással összefonódó főgyökérben megvan a tendentia 

 az egymás köré való csavarodásra. Ki kell t. i, emelnem, hogy 

 olyan esetről nincsen tudomásom, midőn olyan gyökérkonty 

 állott volna elő, a mikor csak az egyik gyökér csavarodott volna 

 egy másik köré, a mely utóbbi egyesen irányult volna lefelé 

 (analógia : karó köré csavarodó volubilis szár). 



A főgyökérnek (radix primarius) eme csavaros görbüléseit 

 kutatván, arra az eredményre jutunk, hogy eközben főképpen 

 élettani okok játszanak közre, persze a tenyészet folyamán föl- 

 merülő mechanikai körülményekkel kapcsolatosan. Két fő körül- 

 ményben vélem keresni az akként való alakulás okát, ú. m. 1. 

 az érintkezési inger hatásában, 2. a gyökércsúcs sérülését követő 

 reakczióban. Lássuk ezeket egyenként, 



1. A gyökércsúcs circumnutatio-ját a talajba való hatolás 

 érdekéből nagyjelentőségű képesség gyanánt kell fölismerni, a 

 minek következtében a gyökér növekedő vége lefelé való hala- 

 dása közben, a legcsekélyebb mechanikai ellenállások irányában 

 megfelelő hajlongásokkal halad. A talajbeli akadályoktól lefelé 

 tartó, rendes irányából kitérített gyökércsúcs alsó (homorú) olda- 

 lán a sejtnövekedés és szaporodás nem olyan erélyes, mint az 

 ellenkező (domború) oldalán. Rendes viszonyok között a gyöke- 

 reknek megvan az a képességök, hogy a hosszanti és vastag- 

 sági növekedésöket kisérő erőnek a hatásával a talajt ék mód- 

 jára függőleges irányban átfúrják. A gyökér csilcsa azonban 

 érintésre érzékeny, és a kapott ingert (impulsus) a közeli fel- 

 jebb eső részszel közli, a mely ettől indíttatva, a vele érintkező 

 tárgytól való elhajlásra bírja, az előbb említett egyenlőtlen szö- 

 vetbeli viselkedésével. Sachs ezzel szemben megállapította azt 

 az érdekes viselkedést, hogy a gyökércsúcs fölött néhány milli- 

 méternyire levő rész olyképen érzékeny, hogy ha tartósabb 

 érintkezés vagy nyomás éri a gyökeret, akkor a vele érintkező 

 tárgy felé görbül (a helyett hogy tőle elgörbülne). 



A gyökércsúcs a valamely tárgygyal való hosszabb ideig 

 tartó érintkezéssel szemben érzékenyebb, mint a gravitatio hatá- 

 sával szemben; ha t. i. amaz ferdén avagy éppen derékszög 

 alatt hat a gyökér csúcsára. Ha a gyökércsúcs valamely akadály 

 folytán már elgörbíttetett, a geotropismus ismét megadja neki a 

 függőleges irányban lefelé való növekedési képességet; kísérle- 

 tekből ismeretes azonban,^ hogy a geotropismus ehhez képest 

 gyönge erő. Minthogy pedig a gravitatio huzamosan, azaz állan- 

 dóan érvényesíti a hatását, azért ez a hatás — végeredményé- 

 ben — a többi irányító hatásokat együttvéve ellensúlyozza. 



^ C h. Darwin: The Power of Movement in Plants, Cap. 3. 



