I 



ÉSZREVÉTELEK „PÁTER BÉLA KÉT ÉRDEKES RENDELLENESSÉG" KÖZLEMÉNYÉHEZ 239 



2. Ismeretes viszont az is, hogy sérülések következtében 

 általában seb-reakeziók idéztetnek elö, a melyek korrelativ befo- 

 lyások révén a közelebbi vagy távolabbi helyeken alakiíó és 

 motorikus változásokat okozhatnak. Ilyenek közé tartoznak a 

 gyökereknek ama tropisztikus mozgásai is. melyek akkor váltód- 

 nak ki, ha a gyökerek tenyészőkiipja fölötti rész valamely mecha- 

 nikai hatás folytán egyoldaliian, azaz ferdén sérül meg; ezt 

 követi t. i. csakhamar a gyökér hosszanti növekedési övében 

 beálló görbülés (traumatotropismus), mely a sérült oldaltól ellen- 

 kezőre fordul (negatív traumatotrop), és magányos gyökér ese- 

 tében laza szerkezetű talajban csavar- vagy hurokalakban is 

 irányul.^ Ilyen gyökérgörbülések azonb;in csak természetes viszo- 

 nyok között, aszimmetriás sérülések eseteiben állanak elő (pl. 

 rovaroktól), a mikor ez a hatás a meristem-szövet csonkítására 

 váltódik ki. Könnyebb érintkezésektől vagy egyszerű dörzsölö- 

 désektől ilyen görbülések nem eredhetnek. 



Már most, ezeknek előrebocsátásával a gyökérkoiuyok ese- 

 teit az említett kétféle élettani lehetőség bármelyike idézhette 

 elő, illetőleg indíthatta meg ; megjegyezvén, hogy a két gyö- 

 kérnek szoros közelsége a képződésnek szintén szükségképpen 

 egyik föfeltételének veendő. T. i. akár valamely talajbeli szilárd 

 akadály, akár pedig oldali sérülés bírta rá a növekedő gyökér- 

 csúcsot az első csavaros görbülésre, a másik gyökérnek szom- 

 szédsága, illetőleg ennek megvastagodása kitérítette amazt szán- 

 dékolt geotróposan lefelé való haladásából, és így egyszerűen 

 körülfonta emezt ; e tekintetben azonban a hatás kölcsönös lévén, 

 egymásnak okozott a két gyökér felváltva folytatólagos akadályokat 

 a gravitatio ellenében ; ekként ismételten körülfonták egymást 

 további hosszanti növekedésök folyamán. Hogy némely hasonló 

 esetben a körülfonódás, például a középtájon megszűnvén, a két 

 gyökérnek végső része normális geotrópos irányt követ, legjob- 

 ban bizonyítja, hogy eme gyökérrészielek » hosszanti növekedésük 

 folyamán — akár egyenlőtlen hosszúságaik, akár eltávolodásaik 

 (divergentia) folytán, akár pedig vastagságbeli eltérőségeik követ- 

 keztében — egymást továbbra nem gátolták lefelé való (geotrópos) 

 irányulásaikban. Hogy a túlnyomóan legtöbb ismert esetben a 

 gyökérkontyok mindjárt a gyöhérny aknái kezelődnek és innét 

 haladnak lefelé bizonyos távolságig, azt a föltevésemet látszik 

 megerősíteni, hogy a csiranövénykorban lévén a főgyökér leg- 

 inkább és legnagyobb mértékben képesítve a circumnutatio-ra, 

 a szoros együttállás következtében ebben a fejlődési korban 

 indul meg megfelelő ingerhatásra legkönyebben az első csa- 

 varodás, a mely a többit szinte szükségképpen maga után vonja ; 

 a mi főképpen azért és akkor folytatódik, ha a két tőszomszéd 

 gyökérnek vastagságbeli növekedése erélyesebb a hosszaságbeli 

 növekedéshez képest. Hogy azonban e két tényező erőnek minö- 



^ Dr. W. Pfeffer: Pflanzenphysiologie 1904. H. Bd. 590. old. 



