ADATOK A MOLYHOS-TÖLGY ELTERJEDÉSÉHEZ 241 



cser és kocsánytalan tölgy társaságában. [36''47' hossz (Ferro) — 

 48n4' földr. szélesség: t. f. m. = 380 m., exp. : DK.] ^ 



A magassági elterjedést tekintve a Magyar középhegt/ség-hen, 

 fűleg a Bükk-hen, a börzsönyi- és jt)i7i.<fí-hegyekben észleltük legmaga- 

 sabb tenyészet! határait. így a Bükk-hen (alapközet mész) a ^Nagy- 

 bácsó" tetőn 650 ra.-ig szórványosan fordul elő, a „Bélkő" sziklás" 

 talaján 700 m.-ig a Qu. sessiliflorá-val alkot rossz növekvésü állományt 

 s 784 m. magasságban van az utolsó eltörpült példány [38''4' hossz — 

 48''3' szélesség]. A börzsönyi hegi/ekben 638 ra.-ig hatol fel tenyé- 

 szete Vácz határában a „Naszály" -on [36°49' hossz — 47*'50' 

 széless.]. A pilisi hegyekben 756 m.-ig állományképzö. [Pilisszántó 

 határa „Pilishegy", (36"32' hossz. — 47*^41' szél.) mésztalaj, exp. : 

 D.-Dny. DK. 



A Mecsekben 573 m. a szórványos elöjöveteleknek átlagos 

 felső határa. 



Nem lesz érdektelen, ha összehasonlítás végett ideiktatom még 

 a Horvát Alpokban végzett megfigyeléseink eredményeit is : 



a) nagyobb mennyiségben : 

 felsőhatár: 676 m. (18 adat alapján); max.: 903 m. 



b) szórványos elöjöcetel : faalakban 

 felsőhatár: 695 w. (40 adat alapján); max. : 1084 m. 



c) cltörpülce ; max. : 1 1 30 m. 



(A szakosztálynak 1910 februárius 9-én tartott üléséből.) 



Kerékgyártó Árpád: Az Eranthís hyemalís Salísb, 

 a Jánoshegyen (Budapest). 



Midőn az Eranthis 1908 tavaszán a Hármaskúthegyen feltűnt, 

 az Új Idők-ben Ly ka „Számadó juhász'" álnév alatt tárczát írt, mely- 

 ben felemlíti, hogy a Jánoshegy csúcsa alatt, közel a messzelátóhoz 

 virít a budai hegység ez új növénye. Lyka említette lelőhelyet min- 

 denki egynek vette a hármaskúthegyivel, jóllehet annak helyrajza nem 

 tökéletesen vágott az utóbbi viszonyaival. Az idén, április 17-én növény- 

 gyűjtés közben Madarász Ottó gimnáziumi tanuló találta a Jánoshegy 

 Budakeszire néző lejtőjén. Véletlenül vettem észre a gyűjteményéből 

 jelentéktelen voltok miatt kiselejtezett virágok között. A lelőhelyre olyan 

 pontosan emlékezett, hogy a legközelebbi kirándulásom alkalmával 



' A hazai földrajzi elterjedésre nézve 1. Simonkai L. Erd. Lapok, 

 1887 ; valamint Fekete L ésMágócsy-Dietz S. Erd. Növénytan 

 490. old., továbbá T u z s o n J. czikkét, Botanikai Közlemények, 1909, 262. 

 s old. ugyané Közlemények 1910. évi 1. füz. 65. old. levő jegyzökönyvet 

 és e czikkek idézeteit. {Szerk.) 



