252 



TUZSON JÁNOS 



ki czéljául és kitartóan haladt pályáján. Megelégedett a tudomány 

 művelésével, de nemcsak, hanem lelke ezt szomjúhozta, ez volt 

 minden czélja, minden vágya. Kerülte a szélesebb munkakört s 

 óvatosan kerülte ki közéletünk forgatagát. A mikor S i m o n k a i t, 

 a magyar flóra fáradhatatlan, éles szemű kutatóját, a magyar 

 flóra megismerésében örökké becses munkák s dolgozatok meg- 

 alkotóját jellemezni akarjuk, ki kell emelnünk, hogy hivatásának 

 nem volt csupán szorgalmas és kitartó munkása, tudása nem 

 állott csupán az adatok halmazának uralásában, hanem ismere- 

 teihez, tapasztalataihoz zsenialitás is csatlakozott. 



Törekvései kezdettől fogva támogatásban, képessége mél- 

 tánylásban és elismerésben részesült. A Magyar Tud. Akadémia 

 már másodéves egyetemi hallgató^ korában megbízta a retyezáti 

 mohák gyűjtésével és leírásával. És később is sokszor támogatta 

 kirándulásait és tette közzé dolgozatait. Ezen kívül tudomány- 

 egyetemeink, a Nemzeti Múzeum, a Természettudományi Társulat 

 s a kormány egyaránt elismerték munkásságát és a hol csak 

 lehetett, támogatták törekvéseit, elősegítve azt, hogy kedvencz 

 tudományát művelve, a magyar flórát kutathassa, ennek kincseit 

 megismerve leírja s magyarázza és így tanulmányainak eredmé- 

 nyeit a magyar kultúra integránsává tehesse. 



Munkálkodásának egyik jelentős színhelye volt ez a hely 

 is, a hol most emlékét ünnepeljük. Számos előadását és bemu- 

 tatását hallgattuk itt, és ez intézetben hirdette mint magántanár 

 is tudományát. 



Dolgozatainak, műveinek sorozatát messze vezetne itt rész- 

 leteznem. Egybe vannak azok foglalva a Kümmerle kollégámtól 

 összeállított Nomendator Simonlvaianush&w. Itt találjuk meg a 

 tőle felfedezett és leírt növények részletezését is. Eredményeivel, 

 dolgozataival itt csupán annyiban foglalkozom, hogy munkássá- 

 gának irányát és eredményeit legalább főbb vonásokban meg- 

 világíthassam. 



S i m n k a i korát a magyar botanika történetébe úgy 

 jegyezhetjük be, mint a Kitaibeltől megkezdett Baumgarten. 

 Heuffel, Schur, Kerner s másoktól, valamint Borbástól 

 folytatott, hazánk flórájára vonatkozó adatgyűjtés korát. Legtöbbet 

 végzett s egyúttal a legnagyobb szabású eredményeket mutatta 

 fel K i t a i b e 1, a ki hazánknak akkor még kevéssé átkutatott 

 flórájában lépten-nyomon újat talált s egyik meglepetést a másik 

 után szerezte a tudománynak. És pedig akkor még nem apró- 

 lékos dolgokról volt szó s nem csupán az ország félreeső, nehe- 

 zen megközelíthető részeiről, hanem jelentős rendszertani egy- 

 ségekről és az ország egész területéről. A Budapest környékén 

 díszlő Taraxacum serotinum, Diantlius serotinus, Peiicedanum 

 arenarium, Melampyrum barhatum, Corispermum nitichim, Hel- 

 leborus píirpurascens stb., vagy a nagyváradi hévvíz Nymphaea 

 lotus-a mind olyan növények és mind olyan fontos növényföld- 

 rajzi tényezők, a melyek felfedezése, leírása már magában véve 



