ADATOK A CEPHALARIA-FAJOK HI8T0L0GIÁJÁNAK ISMERÉSÉHEZ 189 



Az epidermis és a kéreg között igen gyenge a határ, kü- 

 lönösen azért, mint Flahault is megjeg3'zi, mivel az epidermis 

 egyes sejtjei tangentialis falakkal is osztódnak és így helyenként 

 megkétszereződnek. 



A gyökércsúcs meristemái közt levő ezen bizonytalan diffe- 

 rentiálódást jellemzi Eriksson\ a ki a DÍ2)sacus-fé\éket két 

 oly típus közé helyezi, a melyeknek egyikében három meristema 

 van, pleroma, periblema és dermokalyptrogen, a másik típusban 

 pedig csak pleroma és még egy másik réteg, mely együtt hozza 

 létre a kérget, epidermist és a gyökérsüveget. 



A mily kevéssé differentiálódik a kéreg a csúcson a kalypt- 

 rától, az oldalakon az epidermistől, éppen oly kevéssé különül 

 maga is rétegekké. Flahault az általa vizsgált dicotyl gyö- 

 kereknél három réteget különböztet meg a kéregben, melyeket 

 ő a C. ambrosoidesnél már alig különböztethetett meg, a C. trans- 

 silvanicán pedig egyáltalán nem tudtam elválasztani. A kéreg- 

 nek ezen kevéssé diíferentiált voltát önmagában és a kalyptrával, 

 meg az epidermissel szemben Flahault fontos rendszertani 

 jellegnek tekinti. Annyi valószínűnek látszik, hogy a csúcson a 

 kéreg nem egy sejtsorból áll. 



Ha a csira gyökerének a csúcstól kissé távolabb eső ré- 

 szeiből készítünk keresztmetszetet, az exodermist elég világosan 

 megkülönböztethetjük a kéreg belsőbb sejtsoraitól, mivel sejtjei 

 radiális irányban kissé megnyúlnak és sugaras falaik sárgásak, 

 a melyeken sikerült ammoniákos gentiana és sósavval gyenge 

 ibolyás para-reakciot kimutatnom. A kéreg belsőbb sejtjeinek 

 minden szögletén apró kis sejtközi üregeket találtam. Az endo- 

 dermis szintén eléggé élesen válik ki. Sejtjei éppen úgy pará- 

 sodást mutattak, mint az exodermiséi. 



A nyaláb diarch. A két fanyaláb elemei nem érintkeznek 

 ugyan a központban, de rendkívül közel állanak egymáshoz, 

 jóval közelebb, mint Van Tieghem és Douliof^ egyik 

 dolgozatukban közölt ábrán a Dipsacus laciniatuson megrajzolták, 

 mert alig egy-két sejt választja el őket. A másodlagos vastago- 

 dású gyökérben azután e néhány bélsejt is eltűnik, így azután 

 a Cephalariák gyökerében fejlődésük egy szakában sincs kiter- 

 jedtebb bél. 



Van Tieghem és Douliot említett dolgozatukban a 

 C. pilosán a gyökérágak fejlődését is megfigyelve megjegyzik, 

 hogy a fejlődés megindításához a pericyclus nyolcz sejtnyi íve, 

 mint mondják, a rhizogén-ív járul. E sejtek oldalfalakkal csak- 

 hamar három sejtsorrá oszlanak, a melyeket az endodermis hat- 



^ E r i k s s n : Ueber Urmeristem der Dikotylenwurzeln. P r i n g s- 

 h e i m, Jahrb. für wiss. Botanik, 1878. 428 old. 



* Van Tieghem et Douliot: Recherches comparatives sur 

 Torigine des membres endogénes dans les plantes vasculaires. Annál, des 

 Sciences Naturelles. Sér. VII. Tome VIH. Planche XIX., fig. 293. 



17* 



