190 FODOR FERENCZ 



hét sejtje takar. Ugyanezen szerzők emiitik, hogy a gyökér- 

 ágaknak négy sorban való elhelyezését C 1 o s is megfigyelte. 

 Ezen vizsgálatok eredményét magam is megerősíthetem a C. 

 transsilvanicára vonatkozólag. 



II. Meproduktiv szervek. 



A virág részeinek szöveteit két fajon, a C. leucanthán és 

 a C. transsilvanicán tanulmányoztam. A vizsgálat fősúlyát azonban 

 a C. leucanthára fektettem, azért a másik fajra csak a két faj 

 közt levő anatómiai különbségeknél fogok utalni. 



Invollucellum. Bár az involucellum mint fellevélképlet nem 

 reproduktiv szerv, mégis ezen a helyen kell azt tárgyalnom, 

 mivel azokkal a legszorosabb vonatkozásban áll. 



Az involucellum belső felülete a termő aljával forr egybe, 

 külső felülete a kocsánykára fut le. Van Tieghem^ reámutat 

 az involucellum fontos rendszertani jelentőségére. Szerinte a 

 Cephalariák involucellum át az összes többi fajokétól megkülön- 

 bözteti az, hogy fogazott, 8 foga és 8 ere van és nincs gallér- 

 kája. A génuszon belül való rendszerezésnél is felhasználható 

 az involucellum. Van Tieghem ugyanis a 8 borda alapján a 

 fajokat is két sectioba sorozza, A mellső, hátsó, meg a két 

 oldalsó borda jobban kiálló és szélesebb, míg a négy közbeeső 

 keskenyebb és simább. Egyes fajokon (C. tatarica, C. alpina) 

 ezek a bordák a csúcson rövidebb-hosszabb, de egymással körül- 

 belül egyenlő fogakba futnak, mig más fajokon (C. transsilvanica, 

 C. syriaca) négy, t. i. a mellső, hátsó és két oldalsó borda 

 hosszabb. 



Az involucellum külső felületének epidermise igen alacsony 

 és keskeny sejtekből áll, és alig van az epidermisnek olyan 

 sejtje, a mely mint trichoma nem emelkedne ki. így az involu- 

 cellum külső felületét egészen elborítja a szőrözet. Szőrei két- 

 félék, egysejtű fedöszőrök és többsejtű mirigyszőrök. Az egy- 

 sejtű fedőszőrök alakja azonban eltér az eddig leirt fedőszőrö- 

 kétől. Ugyanis e szőrök az involucellum oldalán annak felületével 

 párhuzamosan felfelé görbülnek. 



A mirigyszőrök alakja igen változatos, de lényegileg hasonló 

 a vegetatív szerveken talált mirigyszőrökéhez, t. i. egy nyeles 

 gömb, vagy nyeles elipsoid. Az involucellum belső felületének 

 epidermise szintén alacsony, de a virágtengely irányában meg- 

 nyúlt sejtekből áll. Alsóbb részein teljesen csupasz. Alapi részei 

 egyenletes vastagságúak, de azon magasságban, hol a termő 

 csúcsi részén megkeskenyedik, a hol a csésze helyet foglal a 

 termő csúcsán, az involucellum befelé kiöblösödik és így teljesen 



'Van Tieghem: Remarques sur les Dipsacacées. Annales des 

 Sciences naturelles Sér. 9. Tome X. Paris, novembre 1909. (Extráit.) 



