194 FODOR FERENCZ 



és igen vékony falúak. A szirom minden czimpájába egy-egy 

 edénynyaláb fut be. 



A C. transsilvanica szirmai szintén papillosusak, de papillái 

 kisebbek, mint az előző fajon. E papillák a czimpáknak is inkább 

 csak a belső oldalán figyelhetők meg, mivel a szirom külső 

 oldalát szőrözet fedi. E szőrök, mint általában e faj minden 

 szervének szőrei rövidebbek, vastagabbak, mint a C. leucantha 

 szirmán. E faj szirmának belső oldalán levő mirigyszőrök közt 

 elég gyakoriak a fedőszőrök is. 



E faj nektáriumai kissé különböznek az előbbi fajétól. 

 A bibe alja gyűrűként vastagodott, külső sejtjei rendkívül 

 nagyok, szabálytalan sokszög alakúak ; a párta szövete velük 

 szemben kissé behorpad, e behorpadás felületén azután az előbbi 

 fajéhoz hasonló hólyag alakú sejteket találunk ; e hólyag alakú 

 sejtek azonban kisebbek az előbbi fajéinál. A párta hólyag alakú 

 sejtjei és a bibe tövének nagy sejtjei közt szűk csatorna húzódik, 

 mely mint mézvezető szerepel. E faj nektáriumai igen későn fej- 

 lődnek ki, csak a nyiló virágban találhatók kifejlődve, mig a 

 C. leucantha nektáriumai jóval a kinyílás előtt készen vannak 

 a bimbóban. 



Ugyancsak később jelennek meg e faj szirmában a kris- 

 tályok is, mert csak a kinyílt virágban figyelhetők meg. 



A porzószál valamivel lejebb van a pártára nőve, mint a 

 C. leucantha pártáján. A párta csöve és czimpája belső szövete 

 közt nincs olyan éles különbség, mint a C. leucanthán láttuk. 



A porzókör. A C. leucantha porzószálának alsóbb része 

 színtelen, vékony falú sejtekből áll, a melyek négyszögletesek, 

 isodiametrikusak. A porzószál felsőbb részeiben a sejtek már 

 hosszanti irányban megnyúltak. Az epidermis sejtjei és a belsőbb 

 sejtek közt alig észlelhető némi alakbeli különbség. Az epidermis 

 sejtjeinek külső tangentialis fala semmivel sem vastagabb a bel- 

 sőnél. A porzószálban egy edénynyaláb fut végig nagyon redukált 

 számú és nagyságú nyalábelemmel. A connectivum igen vékony, 

 alig pár sejtsorból álló szövet. Az exothecium a sziromhoz 

 hasonlóan papillás, a papillák alakja, nagysága a szirom papil- 

 láival megegyező. A papillák a connectivum felső részein is 

 megfigyelhetők, maga a porzószál azonban már nem papillás. 

 Az endothecium gömbölyded sejtekből áll, a melyeknek falai 

 sűrűen spirális vastagodást mutatnak. Az endothecium a thecák 

 falában egy sejtrétegű, csak a thecákat két részre osztó falban 

 válik több rétegűvé. E válaszfal igen sok buzogányfej alakú kris- 

 tályt tartalmaz. A pollenek a virág proterandrikus voltának meg- 

 felelően igen korán képződnek (fejlődésüket Mangin^ figyelte 

 meg a C. tataricán). A pollenek alakja fiatal korban tetraéderes, 

 később gömbölyű, felületük szemcsés. 



^ M a n g i n : übservations sur le développement du pollen. Bulletin 

 de la Société Botanique de Francé. T. XXXVT. (Ex Just. 1889.) 



