294 IRODALOM ISMERTETŐ 



A kéreg, D. j^Hosus-t kivéve két részre különül : színes és szintelen 

 kéregre. A kéregben hatalmasan fejlett collencbynia bordák húzódnak 

 végig, melyek azonban a JD. piJo!<t(S-on nem érnek el oly fejlettséget, 

 mint a D. Jaciniaius és silvesfris-en. A Dipsacus- oknak nincsenek 

 kiválasztó edényeik, hanem ezeket a pericyclusban elszigetelten elő- 

 forduló kiválasztó sejtek helyettesítik. 



A fascicularís cambium túlnyomó részben a szállításra szolgáló 

 szövetet létesíti, míg az interfascicularis cambium túlnyoraólag a cam- 

 biumon belüli mechanikai szövetet hozza létre. Az edények radiálisán 

 állanak és a béltől a bél külső sejtjeiből alakult bélhüvely választja 

 el őket. 



A Dipsacu^-ok rhizomájára jellemző a pericyclusból kiinduló 

 phellogen megalakulása, a melynek működése az elsődleges kérget 

 teljesen leveti. Nevezetes működésében az, hogy két irányú ; tudni- 

 illik kifelé elparásodott sejteket, befelé pedig el nem parásodott sej- 

 teket létesít, a mely utóbbiak az elsődleges kérget felülmúló másod- 

 lagos kérget alkotnak. A farész közepén fásodott sejtek vannak. 

 Ezeket fásodott és nem fásodott sejtekből álló öv veszi körül és az 

 egészet ismét a külső, fásodott zóna. Az edények a D. Jaciniaius és 

 silvestris-en a középső, fásodott részből némileg sugarasan haladnak a 

 külső, fásodott zóna belső határáig és onnan kezdve szórtak. A D. 

 piloi^us-on az edény.ek radiális helyzete még a külső zónában is felismerhető. 



A lomblevelek szerkezetét illetőleg a vizsgált Dipsacus fajok 

 meglehetős változatosságot mutatnak. Nevezetesen a D. laciniaiuH és 

 si'vestris, a mesophyllumot tekintve, kétféle szerkezetű levelekkel bír ; 

 úgymint alsó dorziventralis és felső isolateralis levelekkel. Ezekkel 

 szemben az árnyéki D. pilosus fajnak csak dorziventralis levelei vannak. 

 A két előbbi és az utóbbi árnyéki faj közti különbség azonban még 

 más tekintetben is kifejezésre jut. Ugyanis a D. laciniaiui és siívestr/s 

 levelének sem vastagságát, sem pedig mesophyllumának fejlettségét a 

 D. piUisu^i nem éri el. Az epidermis méreteiben különbség van a 

 három faj között, de ez mégis a D. laciniatus és silvesiris közt nem 

 oly feltűnő, mint az utóbbi két faj és a D. pilosus közt. A levegő- 

 nyílásokat a D. pilosus kivételével a levéllemez mindkét felületén 

 megtaláljuk és a Crucifera typusra jellemző három kísérő sejt veszi 

 őket körül. Az elmondottakból világosan látható, hogy a J). pilosus az 

 árnyékos növényekre jellemző sajátságokat tünteti fel. Végül még a 

 leveleknek bél- ós keményítöhüvelyböl álló nyalábhüvelye említendő 

 meg, mint a Dipsacus-ok leveleinek jellemző sajátsága. 



A gallérmurvákban a nagy terjedelmű sclerenchyma uralkodik, 

 a mely a levél közepén húzódik végig és, a D. laciniatus és sílvesfri-i 

 gallérleveleiben, az alsó oldalon körül van véve a nyalábokkal, ellenben 

 a D. pUosus-on minden nyaláb felett egy-egy sclerenchyma szövet fut 

 végig. Míg a D. Jaciniaius és silvesiris gallérleveleiben a sclerenchyma 

 nagyobb terjedelmű, mint a D. pilosus-hsín, addig az assimíláló szövet- 

 tel éppen fordítva van. 



A murvalevelek mindhárom fajon megegyező szerkezetűek, belőlük 

 az assimilatios szövet egészen hiányzik. A trichoma képletek közt egy 



