290 RÖMER GY. 



a harmadik, mely a máramarosvármegyei Pietrosz alján levő 

 termőhelyeket foglalja magában. Ezek, úgy látszik, nincsenek 

 összeköttetésben a keleti termőhelyekkel. 



A Pr. farinosa erdélyi előfordulásáról Baumgarten 

 emlékezik meg legelőször. Szerinte megvan Resinárnál (Nagy- 

 szeben mellett) és a Szurul-hegységben. Fuss, a ki Resinár 

 vidékét jól ismerte és tudta, hogy itt a Pr. farinosa nem fordul 

 elő, , Flóra excursoria" ez. müvében csak a Szurul-hegységet 

 említi, de hozzáteszi: „e patria non vidi". Schur ellenben, aki 

 a fogarasi hegységben sohasem akadt reá a Pr. farinosára, az 

 ő „Enumeratio"-jában mint egyedüli előfordulást, a resinári 

 tőzeges réteket említi. Simonkai „Erdély edényes flórája" ez. 

 munkájában e két kétes előforduláson kívül még a szászhermányi 

 lápot is felsorolja ama példányok alapján, melyeket neki meg- 

 küldöttem. Fuss úgy vélekedett, liogy a Pr. /armosa az erdélyi 

 fenföldön sehol sem terem. Mikor megírtam neki, hogy a szász- 

 hermányi lápon is él e növény, csak akkor hitte el, a mikor 

 szárított példányt küldtem neki belőle. Megtaláltam e növényt a 

 múlt század 70-es éveinek közepe táján. S a felfedezést úgy 

 Fuss, mint Simonkai is nagy örömmel fogadták. 



A Pr. farinosa Szászhermány mellett két szomszédos terü- 

 leten jő elő, mintegy 500 m abszolút magasságban. 



Az egyik terület a községtől délnyugatra, a szentpéteri 

 hegy és a Botfalura vezető út között fekszik. Terjedelmes tőze- 

 ges rét ez, melyet „Aue"-nek neveznek. Itt igen nagy mennyi- 

 ségben terem. A másik terület a községtől északra van. A tőze- 

 ges rétnek ezt a részét „MühlbachwinkeP-nek nevezik. Majd 

 ráakadtam a „Kai te Brunnen'' mellett is, mocsaras réten Ligu- 

 laria sibirica Cass. és az erdélyi megyékben ritkaságszámba 

 menő Swertia perennis L. társaságában. 



Később megtaláltam közelebb Brassóhoz is, még pedig a 

 Vidombák községtől északra eső „méhes kertek" mellett kanyargó 

 „Lauterbach" patakocska mentén két helyen, úgymint Lassel 

 méhes kertjének egy mélyedésében és a Rogoase tőzeges legelő- 

 jén. A talaj mindkét helyen fekete, tőzeges, televényes. 



A Pr. farinosának hatodik termőhelye a Barczaságon Prázs- 

 már mellett van, a melynek mocsaras rétjén egy kultúrmérnök 

 találta és több példányát M o e s z G.-nak adta. 



Mivel a resinári és a szuruli előfordulások törlendők, jelen- 

 leg a Primula farinosát az erdélyi fenföldről csakis Brassó 

 megyéből ismerjük. A Pr. fariiiosa-nak a Barczaságon való elszige- 

 telt előfordulásának növénygeografiai jelentősége van, melyet még 

 az a körülmény is emel, hogy Grecesku („Conspectul florei 

 romaniei" 1898) szerint e növény a szomszéd államban hiányzik. 

 Hiányzik a Romániával határos orosz területen : Bessarábiában 

 is, továbbá Podoliában és Ukrainában. (Ledebour: Fiora rossica 

 III. 13.) Csak a Kaukázusban és Asztrachan mellett jelenik 

 meg ismét. 



