— 117 — 



ledes Kuivene videre, de tilbageblevne Stumper af Kiu-vsvebbladeiie 

 og af Kronen og Griffelen voksede frem, og, hvad der var lloved- 

 sagen, Friiglknuderne udvikledes til nornialc, spiredygtige Frugter, 

 soni oni Intel var haendt; kun var Fnuggen ganske kort, idet dens 

 0verste Del var skaaret bort ved Snittet. Del syntes saaledes, at 

 der ikkc Isengere kunde vaere Tvivl om, at T. Ostenfeldii og T. 

 paliidosum formerer sig ved Kim, der udvikles uden Befriigtning, 



T, vulgare (Lam.). Del er en vel kendt Sag, at Individer af 

 T. vuhjare ofte er meget forskellige, f. Eks. med Hensyn til Bladenos 

 Indsksering og i mange andre Retninger; mange af disse Forhold 

 skyldes jo sikkert nok forskellige Voekstbetingelser eller forskellig 

 Alder; men selv blandt Planter af samme Alder og som vokser 

 under tilsyneladende samme Forhold, kan man fmde i 0jne faldende 

 Forskelligheder. Jeg tasnkte derfor, at Forskellighederne ofte hidrorte 

 fra, at der hos T. vulgare, og rimeligvis ogsaa hos alle andre Arter, 

 fandtes smaa systematiske Enheder, som jeg med et fra et lignende 

 Forhold i Menneskelivet hentet Udtryk vil kalde ^tter {(jentes), 

 hver med sine smaa, men arvelige Ejendommeligheder. 



Jeg havde derfor allerede i 1898 begyndt Dyrkningsforsog med 

 nogle af disse formodede ^tter, som jeg fandt i Naturen, Nogle 

 af disse viste sig senere at vsere let kendelige, med i 0jne faldende 

 og praktisk let anvendelige Karakterer, saa at dc maatte betragtes 

 som lige saa udprsegede Arter som de i Forvejen kendte, hvorfor jeg 

 ogsaa har opstillet dem sam Arter, nemlig T. sjjeciosuni og T. decipiens. 

 For de flestes Vedkommende kunde jeg derimod ikke faa 0je paa 

 praktisk let anvendelige Kendetegn, som kunde gengives i en fast 

 formet Beskrivelse, ved hvis Hjeelp ^Etterne kan genkendes af andre; 

 men denne sidste Fordring maa bestemt stilles til de Enheder, dor 

 opstilles som Arter. 



Det gik her som i Menneskelivet; dc Triiek, der adskiller to 

 Menneske-iEtter eller, som vi her ogsaa kalder det, to „Sloegter" 

 (jvf, f. Eks. de Dyrers iEt, Slaegten Dyre), ei- ofte af en saadan Be- 

 skaffenhed. at man meget vel med Lethed kan se, til hvilken af to 

 givne ^tter et bestemt Individ herer, men paa den anden Side er 

 Trsekkene ofte af en saa sammensat og ubestemmelig Art, at man 

 ikke er i Stand til at fremstille dem i en saa bestemt Beskrivelse, 

 at den givne ^t allid kan kendes fra andre xEttcr. Undertidcn er 

 det saaledes, at ^^i]tskarakteren kun paa et bestemt Alderstrin 

 trseder tydelig frem. Saaledes ogsaa i nogle af mine Fors0g mod 

 T. vidgare-JEiier og .Etter af andre 7\crnxac urn- Arter. I Fig. 2 er 



