— XLV — 



01and og desuden na?vner') han, at der i Berliner Herbariet findes Exemplarer 

 fra Omegnen af Miincheii. Endvidere fandt L. C-orl)iere') den i 1885 naer 

 Cherbouig (Manclie) paa flere Steder. 



Naar man ser bort fra de gamle Exemplarer fra Berlinerherbariet, om 

 hvilke man ikke tor udelukke den Mulighed, at Lokaliteterne er usikre, findes 

 Planten kun ved Havet og synes at have en sydvestlig Udbredelse, idet den 

 forekomnier paa adskillige Steder paa begge Sider af den engelske Kanal; 

 hertil kommer saa de isolerede Forekomster: 01and ogSydspidsen af Langeland. 



Den interessante Plante fort.jener na^rmere at unders0ges paa sit Voxested 

 og tillige heist Dyrkning i nogle Aar. Der er jo nemlig den Mulighed. at det 

 ikke er en selvsta^ndig Art, men en unormal Form af E. Centaurium. Herpaa 

 tyder forskellige Forhold, som dog ialt Fald forelobig intet beviser. Allerede 

 Tovvnsend, den forste som gjorde opma^rksom paa Stovdragernes ejendomme- 

 lige Befasstelsespimkt hos vor Plante, peger ])aa, at det maaske kunde opfattes 

 som Rest af Heteroklini hos Eri/thrceu Centaurium (den til samme Familje 

 horende Memjanthes er jo diklin), men kan ikke finde noget, som afgorende 

 taler til Fordel for denne Tanke. Ogsaa Muligheden af Monstrositet bortviser 

 han, fordi han bar iagttaget den i Msngde og over en storre Straekning, hvor 

 alle Exemplarerne bevarede deres Karakterer aldeles konstant. Endelig bar han 

 gjort den vigtige lagttagelse, som han maerkeligt nok ikke selv synes at Isegge 

 stor Vfiegt paa, at E. capitata paa Wight er toaarig, medens E. Centaurium og 

 E. pnlchella, som voxer paa samme Lokalitet. er enaarige; han fandt nemlig 

 i Oktober Maaned talrige Resetter af E. capitata, men ingen af de to andre 

 Arter. Hvis denne lagttagelse er rigtig (Erythra^' erne er vist hos os toaarige 

 eller overvintrende enaarige), tyder den sta^rkt til Fordel for Artens Selvstaen- 

 dighed. 



Derimod er der et andet Foriiold, som snarere tyder i modsat Retning; 

 det er den Omsta^ndighed, at der findes analoge Former, svarende til E. cajntata 

 af de to andre Arter E. littoraUs (Turn.) Fr. og E. imlchella Fr. ; faelles for alle 

 disse afvigende Former er den lave Vajxt, den hovedforraede Blomsterstand og 

 Stovdragernes Befajstelse langt nede i Kronroret. Den til E. littoraUs svai-ende 

 Form er E. glomerata Wittr., som er fundet i Blekinge og Skane; den til 

 E. imlchella svarende er E. Morieri Corb. og er fundet paa Frankrigs Vestkyst 

 (Manche); begge disse bar Stovdragerne faestede ikke fuldt saa langt nede som 

 E. capitata, men omtrent paa Rorets Midte. De kan maaske Andes her 

 til Lands. 



Det samme Forhold med taet samlede Blomster findes iovrigt ogsaa hos en 

 afvigende Form af Gentiana campestris, dog er her ingen Afvigelse med Hensyn 

 til Stovdragernes Befaestelsespunkt. Denne tnet sammentra^ngte Form af Gentia^ia 

 Andes i Skandinaviens Fj«lde og paa Island og gaar under Navnet subsp. 

 islandica Murb., men sikkert med Urette, da den paa Island forekommende 

 Form oftest ikke er tset sammentraengt, hvad Prof. Murbeck's Beskiivelse heller 

 ikke omtaler. I det osthge Norge bar jeg et Aar iagttaget den ^tittte" Form, 



') V. B. Witt rock: Ervthr*ae exsiccatfe, quas distribuit; Fasc. I. — Botaniska 



Notiser, 1884, p. 11(5—117. 

 ') L. (lorbiere: Une plante nouvelle pour la flore francaise Erythrjea capitata 



Willd. — Bull. Soc. Linn, de Normandie, 3. ser., Vol. X, 1880. 



id. : Erythrtea Morieri sp. nov. et les Erythraea ii fleurs capit^es. — Mem. 



Soc. Nationale d. So. nat. et math, de Ciherbourg, XXV, 1880. 



