- XXXI — 



AUe Avterne er Foraarsplanter og skal heist sarnies i Juni Maaned, thi da 

 er der baade modne Fro og udspvungne Blomster paa de fleste Individer. De 

 vokser alle paa torre Steder, nogle t'oretf^kker Kysterne, f. Eks. lirides C. tetran- 

 drum langs Jyllands Veslkyst. Hvad deres Udbredelse her i Landet angaar, da 

 er folgende Voksesteder kendte'): 



1. C. semidecandrum L. Aim. udbredt i Landet paa torre Bakker, Sten- 

 gccrder, Klitter etc. Varierer sta^rkt efter de vekslende ydre Forhold. 



i. C. tetrandrum Curt. Findes kun paa Jyllands Vestkyst i Klit- 

 ten-ffinet: Hanstholm. Agger, Lenivig, Sondervig, Nymindegal), Blaavandshuk, 

 Skallingen, Hjerting, Fano, Mane. 



3. C. sublet randrum (Lge.) Murb. Er en mere ostlig Form, der her i 

 Landet hidtil kun er kendt fra Salt holm og Amager Fajlled; den vokser paa 

 ret t0r og sandet Strandmark med kort Gr*s. 



4. C. pnmilum Curt. Paa torre Bakker, kalkholdig Bund; kun fundet paa 

 Mo en (Mannemarke) og Bornholm (ved Nexo). 



5. C ghdinosnmVv. Paa torre, sandede Steder, ofte ved Kysten. Bornii. 

 mellem Pythuset og Stampen, Kongemindet i Almindingen: Amager: Fa^lleden 

 paa flere "steder: udenfor Kongelunden; Sja?ll. ved Kallebodstrand udfor Frede- 

 riksholms Teglv^rk. Jonstrup (if. Murbeck); Fyn: Mejlo ved Fynshoved. 



Nog-le Bemserkninger 

 om de danske Former af Slsegten Equisetum. 



af 

 M. L. Mortensen. 



Sidste Efteraar kom jeg tilt\eldigt til at sysle med Slfegten Equisetum. srerhg 

 dens danske Arter, og jeg gjorde da to Erfaringer, nemlig at de lleste Botanikere 

 liar vanskeligt ved med Sikkerhed at bestemme disse Arter, og at Arternes 

 Udbredelse her i Landet er meget lidt kendt. Vi har hos os 9 Arter, der alle 

 er meget variable, og som varierer analogt indbyrdes, og det er netop de analoge 

 Variationer, som ofte gor det vanskeligt at kende Arterne. Den alter alminde- 

 ligste Fe.jltagelse er, at E. arvense bestemmes til E. palustre eller omvendt; 

 men desuden forveksles E. arvense med E. pratense, E. hicmale med E. ftuvia- 

 tile, E. hiemale med E. variegatum, og endelig bestemmes E. Uttorale (E. arvense 

 X fluviatile) som E. palusfre eller E. arnense. Det ses, at Mulighederne for 

 Fejltagelse er ret mange, og jeg vil derfor her give en Nogle til Bestemmelse 

 af Arterne. 



Et af de mest karakteristiske Artsmferker er Endodermernes (Karstraeng- 

 skedernes) Forhold. Enten kan der va3re en F«llesend oderm, d. v. s. een 

 faelles Endoderm udenom alle Karstrsenge, eller en Dobbeltendoderm, d. v. s. 

 een failles Endoderm udenom alle og een failles indenom alle Karstnenge, eller 

 der kan endelig vteve Sa^rendoderrner, d. v. s., at hver Karstneng er omgiven 

 af sin saerlige Endoderm. Disse Endodermer er meget lette at iagttage, selv 

 paa tykke Snit og med svag Forstorrelse, ja man kan endogsaa se dem med en 

 god Lupe, isaer naar man behandler svagt med Klorzinkjod. 



1) De Voksesteder, somLangei Haandb. 4. Udg., p. 676 opforer under C. pnmi- 

 lum, horer til alle de 4 sidst stillede Ai'ter. 



