— XXXVllI — 



Medet (leu 14. Februar 11>03. 



xMag. M. P. Porsild gav et Referat og Kiilik af M. F.ikli: Die 

 pflanzlichen Formation en der Arktis. 



Musaeumsinspekto)' C. H. Ostenfeld nieddelte deiefter nogle Bemaerknin- 

 ger om danske og svenske Eksemplarer af „Euphoi'bia esula L." 

 (Se S. XXVII-XXIX). 



Modet den 14. Marts 1903. 



Mag. A. Jlentz gav Meddelelse oni En gene ved Ska Is A as Udl0b. 



Til en lidligere Meddelelse om Skal-Aa-Dalens Humusarealer og deres 

 Vegetation (Botan. Tidsskrift, i24. Bd., S. LV — LXL) fujes her nogle Bemaerkninger 

 om Engene naermest Aaens Udlob. 



Skals Aa udmunder i Hjarbffik Fjord. Dels langs den sondre Kyst af 

 Fjorden, dels 0st for Jivrnbanelinien, altsaa omkring Aaens Munding, findes 

 Enge, som ved en loselig Opmaaling paa Generalstabens Maalebordsl)lade 

 andrager mindst 200 Tdr. Ld., og som i det vnesentlige bar ensartede Vegetations- 

 forhold, vidt forskellige fra dem, vi trajffer laengere 0st paa. Det er en temmelig 

 inager Form af Strandenge (kfr. E. Warming, Plantesamfund, S. 262), en 

 Form, der passende kan kaldes Fjordenge, saa meget des bedre som Befolk- 

 •ningen altid benytter dette Navn. 



Langs den s0ndre Kyst af Fjorden bar Engene den b0jere Strand- 

 engs typiske Vegetation. Man traeder ber paa den faste og ganske plane Graes- 

 i)und. Jordsmonnet bar i Overfladen en ret moragtig Beskaffenbed (i forskellig 

 Dybde), men under Morlaget bliver Bunden kla?get. Juncus Gerardi og Glyceria 

 ■maritima danner tilsammen Hovedbestanddelen af Grfesdajkket; dertil stutter 

 sig Agrostis alba og Festuca rubra, der begge findes i de for Strandengen 

 karakteristiske Former. I Slutningen af Maj (kun paa denne Aarstid bar jeg 

 endnu baft Lejligbed til Besog paa disse Enge) er Grassda^kket ikke mere end 

 ca. 10 Cm. b0jt, men de for de enkelte Arter ejendommelige Farvetoner giver 

 et ret godt Holdepunkt for Arternes Fordeling. Harrilgrasssets m0rke Pletter, 

 der som sagt er den rent overvejende Del af Glumiflor-Vegetationen, veksler 

 med de lysere Partier af Agrostis alba og spredt Alojiecurus getiiculatns. Kun 

 Festuca rubra er hist og ber i Fsevd med at skride. Som Folge af den tidlige 

 Aarstid var ogsaa de paa Strandenge almindelige nllrter" endnu meget tilbage 

 i deres Udvikling. Aster TrijJoliuni, syntes ikke at va^re synderlig byppig, der- 

 imod var Triglochin maritimnm meget rigelig; ligeledes hyppige: Plantago 

 maritima og de halofile Former af Leontodon autumnalis og Odontites rubra. 

 Sikkert vilde man paa et senere Tidspunkt finde endnu flere Arter. — Den ber 

 omtalte Del af Fjordengene oversvommes om Vinteren omtrent belt ind til 

 Foden af Bakkerne, bvor Vegetationen naturligvis sendres betydelig. Ud mod 

 Fjorden begraenses Engene af en skarpt afskaaret Brink, der ofte er brudt itu 

 af Bolgeslaget; der sker ingen som heist Tilv*kst udadtil. 



Ost for Jasrnbaneli nien l)evarer Fjordengene — som allerede na^vnt 

 — i det vaesentbge deres Karakter. Dog syntes Aster Tripolium og Glyceria 

 ■maritima belt at mangle. Heleocharis palustris fandtes ofte jtevnt indblandet 

 mellem de ovrige Glumiflorer, og mange Steder da-kkede TrifoUum repens 

 ganske Bunden mellem de spaede Graesskud. Ogsaa Phragmites repens trajffes 

 imdertiden i Mwngde. Af Mosser forekommer som sajdvanlig kun faa paa 

 Strandenge; her bemaerkedes Hypnum polygamutn. De overste Lag er kraftige 

 Morlag; derunder Kl«g. En Gennemsnitsanalyse af 5 Prover for de i Vand 

 oploselige Klorforbindelser gav det Resultat, at der i de overste 30 Cm. fandtes 



