Om de skandinaviska Rtibnsforaenia af gruppen Corylifolii. J-'j" 



pa dessa forballanden narmare skarskada de buskartade, pa 

 den skandinaviska halfon vaxande Eubi, skola vi finna att 

 storre delen af dem falla inom den forra kathegorien. Der- 

 for aro ocksa de fiesta af vara Rubi isolerade representanter 

 for grupper, som i mellersta Europa rakna ett betydligt an- 

 tal med hvarandra kombinerade former; de bafva inkoramit 

 till vart land fran mellersta Europa, sedan de derstades re- 

 dan antagit den form, under hvilken, mahanda nagot modi- 

 fierad, de hiirstades upptrada. Och detta synes vara den 

 egentliga anledningen till den skarpa begransning, som ut- 

 marker en mangd skandinaviska arter, som i sitt ursprung- 

 liga bemland visa sig mycket varierande ocli ofvergaende i 

 andra former. Det ar egentligen endast tvanne grupper, 

 namligen suberecti (innefattande R. plicatus Whe., fssus 

 Lindl., suberectus Ands. och affinis Whe.) samt corylifolii 

 (It. cces'ms L., corylifolius Sm., Wahlbergii Arrhen., nemoro- 

 sus Hayne ochpruinosus Afrhen.), somutgrenat sig i ett storre 

 antal former. Den forra af dessa grupper tyckes foretrades- 

 vis tillhora norra Europa och dess upptradande i Nordamerika 

 ger anledning till den formodan, att dess arter afven'fore- 

 komma i norra Asien. Och liksom en mangd arter, hvilka 

 hafva en circumpolar utbredning, utan att tillhora den ark- 

 tiska Floran, aftaga eller belt och ballet forsvinna i vestra 

 Europa (Lunds Universitets Arsskr. 1866, "Bidrag till den 

 SkandinaYiska vegetationens historia" af F. W. C. Areschoug), 

 sa ar afven handelsen med ifragavarande grupp. Och liksom 

 i allmanhet Storbritaniens vegetation iir en blandning af skan- 

 dinaviska och medeleuropeiska vaxtarter, sa forefmnas iifven 

 pa detta orike alia de till namnde grupp ofvan uppraknade 

 former, hvilka synas halla sig val skilda fran de ofriga medel- 

 europeiska grupperna, med hvilkas arter de ofta vaxa blan- 

 dade. Deras hogre alder — de synas namligen hafva till- 

 hort den flora, som narmast efter istiden invandrat till Europa 

 — ar orsaken, hvarfor dessa arter upptrada mera fixerade 

 an atskilliga andra former. Ty om man franser fran R.Jissus 

 Lindl., som egentligen endast ar en foga anmarkningsvard 



