1Q1 



Literatur-5fversigt. J -' JJ - 



membran, dels inledas och utforas af detta ainne alia de vigtigare 

 organiska processerna afven hos de hogre organiserade varelserna. 

 Det ar forst hos organismer, som upptrada under en mera stabil 

 yttre form, som cellmembranens narvaro utgor ett nodvandigt lifsvil- 

 kor, ty genom densamma beredes mojligheten till bildandet af fasta 

 vafnader och salunda afven till astadkommandet af en konstant yttre 

 form. Man skulle emellertid mycket misstaga sig, om man antoge 

 att protoplasman vore en viitska med endast de vanliga egenskaperna 

 af en sadan. Dess rorelse och verksamhet i ofrigt antyda, att den 

 afven besitter andra egenskaper, att den ar en organiserad substans, 

 vare sig nu att denna organisation redan yttrar sig i dess sa att saga 

 grofre struktur eller endast i sjelfva den monekulara konstitutionen. 

 I ofverensstammelse med denna uppfattning hafva afven nyare histo- 

 loger, sasom Brucke och Hanstein, benamnt den inom cellmembranen 

 inneslutna protoplasmamassan "Zelleib." 



Under sadana forhallanden ar den uppmarksamhet, som under 

 de sednare aren blifvit egnad protoplasman, dess egenskaper, rorelse 

 och ofriga lifsyttringar, latt forklarlig. Afven den grona protoplasman 

 eller klorofyllet, som hos de grona viixterna spelar en sa vigtig rol 

 vid assimilationen, har under samma tid varit foremal for talrika 

 iakttagelser. En interessant sida af klorofyllets och protoplasmans 

 vitala verksamhet utgor foremalet for den afhandling, pa, hvars inne- 

 hall vi ansett oss bora fasta lasarens uppmarksamhet. 



Redan for flera ar tilibaka visade Famintzin och sedan afven 

 Borodin, att klorofyllkornen i cellerna af Mossornas blad och Orm- 

 bunkarnes prothallier i morkret hafva ett annat lage an nar de aro 

 utsatta for ljusets inverkan och att de atertaga sitt normala lage, i 

 fall ljuset anyo kommer att nagon tid inverka pa, cellerna. Utsatta 

 for ljuset ligga namligen klorofyllkornen pa, insidan af cellens bredare 

 ofre och undre vaggar, men i morkret forflytta de sig till de smalare 

 mellanviiggarne mellan cellerna. Af Frank's undersokningar framgar, 

 att denna foriindring i klorofyllkornens lage vid vexling af ljus och 

 morker eger rum atminstone hos en stor mangd andra viixter, och 

 ej blott i de celler, som bilda enkla lager och salunda hafva de ofre 

 och undre ytorna fria, utan iifven i sadana, hvilkas vaggar ej hafva 

 nagra storre, af andra celler obetackta ytor, t. ex. hos Crassulacece. 

 Som en allman regel uppstalles den satsen, att klorofyllkornen vid 

 ljusets tilltrade ligga intill de fria vaggarne eller de stiillen pa, vag- 

 garne, som gransa till intercellularrum, hvilket klorofyllkornens lage 

 benamnes epistroplie, men att de i morkret forflyttas till de cellvag- 

 gar eller delar af dem, som sta i forbindelse med andra celler — 



