■* F. Aieschoug. 



Sveriges glacierer, atminstone om man antager att relationen 

 mellan orternas hojd ofver hafvet varit densamma som nu, 

 ty under denim forutsattning maste ofra Sveriges strommar 

 hafva sokt samma utlopp som i vara dagar. Saledes bevisar 

 ifragavarande fynd med full sakerhet, att under den period, 

 da dessa vaxtdelar afsatt sig i leran, en arktisk vegetation 

 forefunnits i Skane, af hvilken i leran ater star ett ringa antal 

 arter, som i foljd af bladens fastare konsistens kunnat mot- 

 sta fidens forstorande inverkan. 



Den iogonfallande ofverensstammelsen i afseende pa 

 vegetationen mellan de arktiska landerna och de hogre bergen 

 i mellersta och sodra Europa ar man allmant ofverens om 

 att tillskrifva en under istiden i stor skala forsiggaende ut- 

 vandring af vaxter fran den arktiska zonen. Men sa lange 

 istiden uppfattades som en period, under hvilken en stor del 

 af norra och mellersta Europa betacktes af ett ishaf, fore- 

 stallde man sig, att dessa arktiska vaxter spridt sig med 

 kringflytande ismassor, hvilka strandat pa de i samma haf 

 befintliga oarne och derstades afsatt sin laddning af arktiska 

 vaxters fro. Genom landets smaningom skeende hojning for- 

 vandlades dessa oar till berg, hvilkas hogst belagna delar 

 betacktes af en arktisk vegetation. Denna forklaring var 

 tillfredsstallande, sa liinge uppfattningen af istiden vav den 

 nyss antydda. Men nar det af sednare undersokuingar fram- 

 gatt, att en stor del af den nuvarande europeiska kontinenten 

 iifven under istiden varit fast land och betackts af glacierer, 

 blef denna forklaring ohallbar. Ty om temperaturforhallan- 

 dena redan pa laglandet voro af den beskaffenhet, att de 

 mojliggjorde en glacierbildning, sa ar det klart, att tempe- 

 raturen pi! de hogre bergen maste hafva varit sa lag, att 

 ingen vegetation derstades kunnat lefva. Den arktiska vege- 

 tationen maste i foljd haraf forst hafva upptradt pa laglandet 

 och derifran vid en smaningom stigande temperatur dragit 

 sig upp pa bergen, der den funnit en tillfl} T kt, under det den 

 utdott pa laglandet. Eiktigheten af denna asigt vinner ge- 

 nom ifragavarande fynd en ny bekraftelse. 



