170 



F. W. C. Areschoug. 



Nagon Mlstandig motsvarighet till denna form, som ar 

 den mest utpreglade inora ifragavarande arts formkrets, har jag 

 ej lyckats antraffa utom Skandinavien. Bland de engelska for- 

 raerna ar det tvanne, namligeh R. corylifolius Sm. a sublu- 

 stris Bab. saint R. tuberculatus Bab., som hafva en viss 

 likhet med den ifragavarande, men den forra afviker genom 

 mera glestaggiga blomgrenar, hvilkas taggar ilro mycket 

 mindre, och den sednare dfvertraffar, att doma af ett exem- 

 plar fran Oxford, meddeladt af Hon. J. L. Warren, i tag- 

 garnes mangd oeh storlek var form, hvarjemte dess stam ej 

 iir alldeles fri fran skaftade glandler och blomgrenarne aro 

 mera lndna samt taggarne nasta raka. Babington i sin sista 

 Monografi ofver Storbritaniens Rubi vill identiiiera var form 

 med sin R. corylifolius y purpureus, men fdrbiser dervid 

 den i var tanke mycket vigtiga omstandigheten, att nddbladet 

 pa tnrionernas blad hos denna narmar sig den vestenropeiska 

 typen, sa att det har sin storsta bredd ofvan midten och ar 

 temligen tvart sammandraget i en spets. Blomgrenarnes 

 svaga bevapning harmonierar ej heller synnerligen val med 

 detta antagande. Men Babingtons kannedom om ifragava- 

 rande art grundar sig, enligt bans egen uppgift, nteslntande 

 pa nndersokningen af det i Fries' Herb. Norm, lemnade exem- 

 plar, hvilket ej tillhor den extrema formen i serien eller den 

 vi har ofvan beskrifvit. T dstra Tyskland finnas afven former, 

 som narma sig den ifragavarande, ntan att vara fullt iden- 

 tiska. Salunda hafva vi funnit en form pa Streittberg i 

 Schlesien, som i blomstallning och blomgrenarnes bevapning 

 ofverensstammer med denna, men afviker genom glesa och 

 alldeles raka taggar samt pa undre siclan mera grona blad. 

 De for ofrigt i Tyskland vaxande formerna med under hvitliidna 

 blad hafva alltid en glesare och svagare bevapning an var form. 



Rubus corylifolius Sm. Man vill merendels i Sverige 

 inskriinka denna arts formkrets inom mycket tranga granser, 

 sa att till densamma vanligen endast raknas sknggformer 

 med timna grona och i fdljd deraf stora blad. De nnder- 

 sokningar ofver de engelska Rubi, som jag forliden soraraar 



