116 



A. G. Nathorst. 0m vetr-i.i oner pa Spetsbergens vestkust. 



den vara ratt allman pa stallen, som vi besokt flera ganger. 

 ehuru den till en borjan latt undgar ens uppmarksamhet, 

 tillfolje af den Spetsbergska formens sma blad och dess farg, 

 som fnllkomligt liknade marken. 



Malmgren anfor som hufVudsakligt stod for sin asigt mod 

 mycken skarpsinnighet, att som de fiesta af Spetsbergens vaxter 

 forefmnas pa laglandet, hvilket jemforelsevis helt nyligen 

 uppstigit ur hafvet, imiste afven vegetationen vara jemforel- 

 sevis nyligen invandrad. Att detta ar fallet med laglandets 

 vegetation ar^ till folje af namnda omstandighet obestridligt, 

 men om denna vegetation under den tid, som laglandet ar 

 sankt under hafsytan, bar egt bestand hogre upp pa slutt- 

 ningarne eller forst effcer laglandets hoping invandrat till 

 Spetsbergen, ar val omojligt att afgcira. Man kan dock ej 

 annat an anse det vara egendomligt om vegetationen skulle 

 vara stadd i aftagande, da man ser att glaciererna fordom 

 haft en betydligare utstrackning an for narvarande, och att 

 flera af dem aro fortfarande aftagande, hvilket tyckes han- 

 tyda pa klimatets formildring. Torfmossarne torde lerona 

 det enda sakra beviset for hum med vegetationen forhaller 

 sig, ehuru deras undersokning annu ej ledt till nagot resul- 

 tat, da de slutsatser Oswald Heer komrait till, aro hogst mark- 

 vardiga; ban bar namligen bostamt det enda blad af Drya's, 

 som han i torfven funnit, till Dryas integrifolia Vahl, som 

 ej finnes pa. Spetsbergen utan endast pa Gronland. Manne 

 ej detta blad, hvartill afven figur lemnas ("Die Miocene Flora 

 Spitsbergens" Vetensk. Akad. Handl.) helt eiikelt ar ett blad 

 med inrullade kanter af Dryas octopetala L.? och manne ej 

 det sasom tillhorande Betula nana angifna fi-agmentet helt 

 enkelt ar blad (tandadt) af Salix polaris? 



Man har vanligen velat jemfora vaxternas aftagande mot 

 norden med deras aftagande med hojden pa de hiiga bergen, 

 och det ar val af denna orsak, som det offca heter, att hogre 

 viixter forst kunna u|>ptrada sedan lafvar och mossor beredt 

 jordmanen for desamma. Att lafvar och mossor pa l>ergen 

 stiga hogre an karlvaxterna, torde hafva sin forklaringsgrund 



