23 



Salinernn i Siebonbtirgen. " 



Br. stS nu narrnast kanten under det att Glyceric/, fluitans 

 var. triticea intaga hela mellersta delen af dammen, som nu 

 ar forvandlad till ett tufvigt karr. Den vaxer allt raer ocb 

 mer igen och till slut aterstar i den forna dammens stalle 

 en fuktig hala, der man endast tinner Mentha Pulegium L. 

 och Leontodon autwnnalis L. 



Redan denna korta flyktiga ofver blick bar visat lasaren 

 atskilliga egendomligheter, som ej aterfinnas i salinfloran vid 

 vara kuster. En fullstandig upprakning af Siebenburgens 

 halofyter skall framte annu flera; men innan vi Ofverga till 

 denna, tillater jag mig att gifva en framstallning af saliner- 

 nas geologiska forhallanden i Siebenbiirgen. 



II. 

 Oaktadt stensaltlagren i Siebenbiirgen redan af alder 

 voro bekanta — man finner grufvor anlagda pa Romanies 

 tid — ocb fran vetenskaplig standpunkt an lika intressant 

 som for landets valstand af omatlig vigt, sa ar dock deras 

 bildningehistoria i manga hanseenden annu for geologerna en 

 gata. Att de tillhora den yngre tertiarformationen. ar ge- 

 nom Paetschs undersokningar bekant, men ofver lagrings- 

 sattet, ofver deras forballande till enskilda afdelningar af hela 

 formationen, herrskar annu myeket dunkel, hvilket till en 

 stor del beror pa de svarigheter af alldeles' egen art, som 

 med dessa undersokningar aro forbundna. Ofverallt der sten- 

 salt genom grufbyggnader blifvit bragt i dagen, bildar det 

 oregelmassiga massor med ofvervagande utstrackning pa lang- 

 den, under det att bredden ar betydligt mindre, och tranger 

 ned till hittills obekant djup. Sa stracker sig saltlagret i 

 Salzburg 500 famnar i langd, 250 f. i bredd och gar ned 

 till atminstone 90—100 f:'s djup. Porr var man benagen att 

 tro, att alia saltlagren bildade en enda sammanhangande 

 massa, som endast bar och der tradde i dagen 3 ). Nyare 

 iakttagelser hafva dock visat ohallbarheten af denna asigt. 



; ) Czekelius, Verb, und Mittheil. d. Sieb. Ber. f. Naturw. 1854, s. 56 

 och Schur, Bot. Rundreise 1859, s. 18. 



