Kannedomen om vaxternas utbredning i Finland. 33 



Sasom en skild grupp synes det mig namligen vara skal all 

 sammanfora de arbeten, ur hvilka ett annu mindre antal uppgif- 



ter (3 a 10) i floristiskt afseende kunna hemtas 1 ). Des.-a arbe- 

 ten 2 ) aro ungefar lika manga som de fofegaende, men torde det 

 ieke vara skal att narmare uppehalla sig vid hvarje arbete sar- 

 skildt. Flertalet af uppgifterna hanfora sig till trad och buskar 

 och aro ej sallan nagorlunda fullstandiga, hvarfore de stundom 

 erbjuda jamfor else vis mycket intresse. Dessa uppgifter torde i all- 

 manhet, sa vidt det later sig bedoma, vara tamligen tillforlitliga, 

 ehuru man ej alldeles blindt kan forlita sig pa dem 3 ). 



Annu storre ar antalet arbeten fran clenna tid, dar endasi 

 en a tva uppgifter angaencle vaxternas utbredning forefinnas och 

 torde antalet dylika, afven om man ej medraknar de sockenbe- 

 skril'ningar, dar enclast de allra allmannaste tradslagen omnam- 

 nas, uppga till mer an 30 4 ). Dessa aro naturligtvis af mycket 

 olika beskaffenhet ; en del aro monografier, som i synnerhet for sin 



2 ) Det bor anmarkas att antalet omnamda vaster stundom ar sturre. 

 sarskildt galler detta naturligtvis arbeten, dar afven utlandska viixter om- 

 namnas. 



-) Dessa aro (titlarna anforas endast forkortade) Bucht, Cajanus. E. 

 Castren, Cavander (ej uppt. i Ssel. Bot. lit.), Gadd Anm., Gadd Underrate, J. 

 Hell, Just., Kalm Ron, E. Lagus, Pal., Stjerna iifvensom H. Wegelins, Beriit- 

 telse om en jordbafning' i Kemi Lappraark natten emot nyarsdagen inneva- 

 rande ar, jamte utdrag af meteorologiska observationer hallna ar 175^ i Uts- 

 joki (K. Sv. Vet. Acad. Handl. 1759). I sistnamda uppsats anforas bl. a. b' 

 arter for forsta gangen fran Finlands botaniska omrade (se ofvan p. 2U not 2). 

 Om Tunelds geografi se under foljande period. 



3 ) Sa uppgifvas hvita vinbiirsbuskar forekomma [i Kronoby] „pa en li- 

 ten holme i Kaskhusfjarden" : Cajanus p. 25; att denna uppgift beror pa ett 

 misstag, synes mig antagligt, jfr redan Prytz p. 17. Opalitligt synes mig J. 

 Hellenii arbete vara. Har upptagas folj. slagten, som ej kunna anses vaxa 

 vildt i Finland, Ligustrum, Syringa, Salvia, Echium, Datura, Scandix, Sam- 

 bucus, Berberis, Tulipa, Reseda, Nepeta, Marrubium, Onopordum, Calendula. 



*) Skulle icke denna begransning goras, blefve antalet vida storre. 

 Prytz, som endast upptager literatur, hvilken belyser vaxternas utbredning i 

 Finland, uppraknar p. 5 — 28 ej mindre an 103 arbeten, hvaribland dock na- 

 gra upptagas tva ganger, da de antingen utkommit i ufversiittning eller i ny 

 upplaga. Af dessa liiinfora sig 1 till tiden fore Linne och 6 till foljande pe- 

 riod; franriiknas darjamte manuskript, andra applagor, m. m.. atersta bo ar- 

 beten, som hiinfura sig till den ekonomiska perioden. sAsom den ofvan blitvit 

 begrransad. Af dessa hafva 37 ofvan blifvit omnamda. men 7 arbeten fran 



