Kiinncdomen ora vaxtermis utbredning i Finland. 5 



beten som ofaertraffa bans nu omnamda Catalogus darstades 

 knappt utkommit lure 1G90 *). 



Om det varit skill att uppehalla sig nagot langre vid Til- 

 landz' arbeten, sa ar i stallet ringa anledning att droja vid tiden 

 narmast efter honom. Den tid, under hvilken Tillandz verkade, 

 bar i Finlands literaturhistoria namnet orthodoxins period och ut- 

 markes, sasom kandt, framfor allt daraf, att intet nytt ens i veten- 

 skapen fick forkunnas. Man kan darfore omedelbart inse, att ar- 

 beten som grunda sig pa en sjalfstandig iakttagelse af naturen un- 

 der en dylik tid maste vara sallsynta undantag. Denna period 

 begransas vanligen af 1668 2 ), men afven den foljande s^ k. Ge- 

 zeliuska perioden 1669—1721 var foga gynnsam for ett noggrant 

 och sorgfalligt aktgifvande pa naturen 3 ). Slutet af denna senare 

 period utmarkes dessutom af stora ofredens fasor, och lange rackte 

 det innan landet hemtade sig fran dess foljder. En foljd af allt 

 detta ar att den enda uppgift om vaxternas utbredning i Finland 

 man har att anteckna for de narmaste 50 aren efter det Tillandz' 

 arbeten utkommit ar folj. : Menyanthes trifoliata „in Runsala insula 

 prope Aboam . . . et in Alandiae ripis tanta hujus reperiatur 

 copia, qvantam paludes et ripae vix capere possunt" 4 ). 



x ) Linne Fl. Suec. p. VIII uppgifver om J. Frankenii Speculum Bota- 

 nicum ,. primus plantas Sueciae enumerat, sed mixtas exoticis, absque synony- 

 mis"; jfr afven 1. c. p. X. 



2 ) S. G. Elmgren, Ofversigt af Finlands Litteratur ifran 1540 till 1770, 

 Helsingfors 1861, p. 10 etc. 



3 ) Jfr Tengstrom p. 78—81. 135, 142, etc. eller 0. Hjelt Xat. p. 60. 



*) P. Elfving, Dissertatio medica de Trifolio aqvatico, Resp. L. Bron- 

 din, Abo 1724, p. 9. 



