20 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, V, n. 2. 



Franraknar man daremot de nyss uppraknade vaxterna, atersta 

 544 arter sasom det antal fanerogamer, som da var kandt fran 

 Finland l ). Delta antal synes visserligen nog litet, men man bor 

 framst komma ihag, att en mangel arter forst under senare ticl 

 blifvit sarskilda. Vidare att rent lappska vaxter icke upptogos 2 ); de 

 jamforelsevis fa, som uteslutande tillhora de nordliga delarne af 

 landet 3 ), gifva delvis anledning att misstanka, det de inkommit ge- 

 nom oriktig bestamning. Sjalffallet ar dessutom, att de arter, som 

 endast finnas pa karelska naset eller i ostra Karelen, ej fa 

 komma meet i rakningen, cla har endast afsagos vaxter, som funnos 

 inom Finlancls clavarande politiska granser. — Slutligen kan man ej 

 underlata att fasta sig vid, att Kami upptager ieke mindre an 6 (a 

 7) arter 4 ), hvilkas forekomst langre fram blef bestridd, men hvilka 

 under senaste tid (1861 — 1889) i sjalfva verket blifvit funna i Fin- 

 land. Det synes darfore ej osannolikt, att annu nagon eller nagra 

 af de arter, hvilka ofvan betecknades sasom inkomna genom 

 oriktig bestamning, i sjalfva verket skola upp visas i landet. 



I anclra rummet bor man enligt miri tanke upptaga ett eller 

 rattare par arbeten fran perioclens senare del, naml. Julins for- 



1 ) Senecio Jacobaea, som upptages af Gadd fran ufre Sataknnta (1751) 

 och pa senare tid tagits bl. a. a Rafso, uppraknas ej af Kalm; den kan 

 dock, ehuru upptagen i Herb. Mus. Fenn. ed. II, kanske lampligast anses sa- 

 som barlastvaxt; nagon senare uppg. fran det af Gadd undersokta omradet 

 foreligger ej. Arabis alpina och Scirpus compressus, hvilka afven upptagas 

 af Gadd, men ej af Kalm, maste anses oratt bestiimda, da de, sa vidt man 

 nu vet, ej finnas i Sataknnta, ehuru de visserligen blifvit funna i andra de- 

 lar af floromradet. — Se f. o. langre Iram om de lappska vaxterna. 



2 ) Sa omnamnas redan tidigare fran Utsjoki bl. a. Loiseleuria procum- 

 bens, Viola biflora, Diapensia lapponica, Phyllodoce coerirfea, Oxyria cligyna. 

 Pinguicula alpina: H. Wegelius i K. Sv. Vet. Ak. Handl. 1759 p. 234 — 235. 

 hvilka arter icke upptagas af Kalm. (Saxifraga oppositifolia upptages afven 

 1. c, men har ej aterfunnits i Utsjoki). Anmarkningsviirdt ar, att Stratiotes 

 aloides, upptagen fran Kemi af Linne, afven torde raknats sasom tillhorande 

 Lappland, da den ej heller upptages af Kalm. 



3 ) Om man, sasom rattast ar, franraknar Agrostis borealis och Archan- 

 gelica officinalis, atersta bland nordliga knappt andra an Tofieldia borealis 

 (under namn af Anthericam calyculatum), Bartsia alpina, Pedicularis lappo- 

 nica, (Tussilago frigida), Satyrium (Gymnadenia) albidum, Salix hastata. 



4 j Drabci muralis, Lepidium campestre, Crambe maritima, (Arabis pe- 

 traea), Crepis praemorsa, Herminium monorchis, Carex arenaria. 



