36 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, V, n. 2. 



maste man for ofrigt erinra sig, att det icke blifvit af sin forfat- 

 tare slutligt granskadt, enar det icke af honom offentliggjorts, och 

 anteckningarna patagligen endast utgjort forarbeten till en publi- 

 kation. Ihagkommer man detta samt erinrar sig att Here af de 

 da brukliga namnen aro kollektiva, maste man erkanna att de 

 uppgifter, som meddelas af anteckningarnas forfattare aro ganska 

 tillforlitliga, om de bedomas efter denna tids standpunkt *). 



Sammanrakna vi de vaxter, som vid slutet af denna period 

 voro kanda fran Finland, sa finna vi att till de af Kalm upptagna 

 och afven i senare ticl aterfunna 544 fanerogamerna minst 32 

 tillkommit. Antalet vid periodens slut kanda ormbunkar (i vid- 

 strackt mening) torde kunna uppskattas till 20, hvarfore hela an- 

 talet karlvaxter utgor 596 2 ). Att heist nagorlunda noggrant be- 

 stamma antalet af de lagre kryptogamerna skull e erbjuda mycken 

 svarighet och ligger dartill utom amnet for denna uppsats 3 ). 



x ) Visserligen forekomma nagra uppgifter, livilka maste betraktas sa- 

 som oriktiga, men storre delen af dessa upptagas endast efter Tillandz (dar- 

 ibland afven uppgifter om nagra vaxter, som antagligen varit odlade); for 3 

 a 4 troligtvis oriktiga uppgifter citeras [J.] Borgstrom och for ett par [P. A.J 

 Gadd. Af de aterstaende torde uppg. om Cardamine (561/ impatiens uppkom- 

 mit genom ett skriftel for C. (56 2 j hirsuta, hvaremot Slum latifolium och 

 Potentilla reptans, som ej pa. senare tid aterfunnits i niirheten af Abo, arc 

 svarare att tolka; ingendera uppgiften iir dock egentligen osannolik; Shim 

 upptages dessutom utan sarskild fyndort. 



*) I sammanhang harmed bor niimnas, att P. A. Gadd i sitt Tal om fin- 

 ska klimatet. Stockholm 1761 p. 19 uppgifver att „i Finland aro redan ofver 

 1,300 siirskilda species orter utom variationer upptiickte, som sjelfmante och 

 wildt viixa" (citatet enl. E. Tuneld, Inledning til Geographien ofver Sverige, 

 femte upplagan, Stockholm 1773, andra afd. p. 147). Det svnes tydligt, att 

 kryptogamerna aro medriiknade i detta antal, men i hvad man denna uppgift 

 pa sin tid var riktig, ar svart att afgora. Framliallas bor emellertid, att detta 

 citat utgatt fran sjunde upplagan af Tunelds geografi, hvilken upplaga eljest 

 ar vida fullstiindigare i afseende a uppgifterna fran Finland (se liingre fram). 



3 ) I andra upplagan af Liljeblads flora upptagas tillsammans 550 arter 

 kryptogamer; en icke ringa del af dessa ar dock frammande for Finlands 

 flora och ett ojamforligt mindre antal var med nagorlunda sakerhet uppvi- 

 sadt harstades. Om man undantager Julins forteckning fran 1792 (se ofvan 

 p. 21), torde mig veterligen iugen senare forteckning fran denna period upp- 



