164 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, V, n. 1. 



namn, kvarom sages „specimina a cl. Ruprecht ipso determinata", anfores af 

 Buchenau 1. c. under L. confusa; jfr Nym. Suppl. p. 315. 



Luzula hyperborea R. Br. 



Mgot sporadisk i Lappland: Fries. — Li. Varangerfjordens Bund: 

 Lund Beretn. p. 43; Puolmak: Th. Fries Resa p. 26, jfr M. Blytt p. 298 och 

 299. — [L. ent. fjallreg. r Moskana: Lsest, jfr Backm. & H. p. 81.] 



Lapp. ross. „ad alpem Hibina": Fellm. Ind. under namn af L. ni- 

 valis, jfr Led. IV p. 218; „locis aridis in partibus maxime orientalibus passim 

 copiose": N. I. Fellm. sasom var. af L. arcuata; Krasnisholk: N. I. Fellm. p. 

 XL1V, jfr afven 1. c. p. L ; Ponoj : Knabe Pfl. p. 280 och 281, jfr afven Suo- 

 men Kasvio p. 187. 



Denna art uppfattas af Buchenau p. 121 sasom kollektiv och innefat- 

 tande L. arctica, L. arcuata och L. confusa. De ofvanstaende uppg. torde 

 dock atminstone for det mesta afse uteslutande den sistniimda. For Li- 

 framhalles detta af Th. Fries p. 200. I afseende a Lapp. ross. se under 

 L. confusa. Emellertid upptogs L. hyperborea sasom en sarskild art i floror 

 (t. ex. Melas), forteckningar, etc. 



Tillaggas ma att den typiska L. arctica Blytt (= L. hyperborea Hartm. 

 p. 426) annu ej tagits inom floromradet, se N. I. Fellm. p. LXIY. Att den 

 ej heller forekommer i L. ent. framgar af Hartm. XII p. 126 under L. ni- 

 valis Laest. Se emellertid under L. arcuata. 



Luzula spicata (L.) DC 



In regions alpina Lapponiae freqventer et saepe copiose cre- 

 scit, uncle etiam in regionem subalpinam passim aid satis freqven- 

 ter, seal inferius rarissime tantum descendit; ad meridiem versus 

 usqve ad 66° 10' in Fennia septentr.-orientali lecta. 



Fennia bor. or. et maxima pars Lapp.: Fries; Fenn. bor. 

 (Kimsamo): Nym. Suppl. p. 315, cfr Nym. Gonsp. p. 753 et Bu- 

 chenau p. 129. 



Kuus. r Nuorunen in summo cacumine [Sahib. Fort.]: Wai- 

 nio Kasv.!, spec, etiam leg. Nyberg! — Kk. Knjasha: N. I. Fellm. 

 p. XXV, vide sub Lapp. ross. et cfr Herb. Mus. Fenn. II p. 124. 



Lapp. fenn. locis siccis duris per omnes alpes praecipue 

 inferiores vulgatissime usqve in Pyhatunturi Lapponiae Kemensis, 

 Nonainen Lapponiae Tornensis . . . descendens, ut etiam in campis 

 subalpinis et locis exaridis apricis inferalpinis . . . Finmarkiae: Wah- 

 lenb. p. 88, cfr 1. c. p. XXXIV; locis siccis duris fq: Fellm. Lapp.: 

 Pallastunturit fq et cop. in reg. alpina et reg. subalp. superiore!, 



