Picea excelsa. 19 



sag, pa samina trad ganska lika, dock ej tdentisk, men rexlade f. 5. med 

 omarkliga ofvergangar Iran alldeles rund, helbriiddad till spetsig och tandad. 

 Detsamma har X. I. Fellm. uppvisat for ostra Lappmarken och atr det ra- 

 ven eger rum i sodra delen af landet framhalles af Hisinger: „Xagra ord om 

 de i Skandinavien forekommande formerna at granen (Picea excelsa)" i Bot. 

 Not. 1867 p. 49 — 53 med plansch. Annu mer belysande ar foljande uttalande: 

 „sarskildt anmarkningsvi'trd var en af de storre kottarne fran det senare tril- 

 det [X:o 5 tagen emellan Tshiuttijokis nedersta lopp och Xitshijarvi vid omkr. 

 69 ° 12']; medan en del af kottefj alien hade den for var. obovata lapponica 

 vanliga, bredt afrundade formen med nagra, nastan omarkbara ojemnheter 

 i kanten, voro talrika andra fjall isynnerhet i ofre delen af kotten forsedda 

 med en kort, men mycket tydlig forliingning af spetsen, temligen skarpt af- 

 siittande sig mot den for ofrigt svagt konvexa kantlinien'': Kihlm. Ant. p. 66. 



Namnas ma likval i ett sammanhang att Friis, som ej nagonstiides niim- 

 ner nagot om var. obovata och mahanda ej kilnner den, anfor p. 220: Saavel 

 i russisk Lapland som i X^ordkarelen. men isaer maaske langs Imandrasoens 

 Bredder. udmaerker Granen sig ved sin eiendommelige, slanke Ya-xt. Dens 

 Grene voxe nemlig her nedentil ikke synderligt laenger ud fra Stammen end 

 hoiere ojjpe eller saagodt som lige ved Toppen. Felgen heraf er, at den fear 

 en besynderlig Lighed med et Lys og derved allerede paa lang Afstand syn- 

 ligt adskiller sig fra den almindelige Gran, der lasnger sydpaa i Karelen och 

 i Finland atter fremtrteder i sin saedvanlige Pyramide- eller Sukkertopform", 

 jir iifven Wahlenb. p. 257, Blomqvist II p. 36, der det uppgifves att granen har 

 samma form pa karrmark, Schiib. Yirid. p. 406, etc. samt Berg p. S3 och Blomqv. 

 II p. 83, der den afbildas. Huruvida detta ar en egenskap, som i allmanhet 

 tillkommer var. obovata, vagar jag ej afgora. — Efter att p. 58 o. 59 hafva 

 lemnat en noggrann beskrifning af var. obovata, sager X". I. Fellm. ,,e Abide 

 excelsa vix varietatis nomine segreganda, nisi ..." (se nagot langre fram;. 

 Schiib., som p. 155—159 lemnar en vidlyftig framstallning af hithorande for- 

 hallanden samt sarskildt en lang historik ofver granarna i Osttinmarken, 

 instii ramer i den asigt som uttalas af Teplouchoff i Bull, de la Soc. imp. des 

 naturalistes de Moscou Tome XLI 2 p. 251 o. 252 eller „dass Picea obovata 

 Ledeb. nur als eiDe klimatische Form der gewohnlichen Fichte 'Picea vulga- 

 ris Lk.) zu betrachten ist", jfr f. o. Teplouchoff 1. c. p. 244—252, Blomqvi^r 

 II p. 72—76 (der iifven en plansch forekommer). Kihlm. Ant. p. 66, K5p- 

 pen p. 274—279, Fr. Berg p. 33—37 samt 1. c. pi. XII der 12 kottar fran 

 Kuusamo afbildas), etc. 



Afven den geografiska utbredningen af formerna torde ej vara si full- 

 komligt olika, som man tidigare antagit. Visserligen ar, savidt man hittills 

 ki'tnner. den typiska Picea excelsa alldeles ofverviigande i sodra delen af lan- 

 det och var. obovata allmiinnare norrut, men ej heller i detta afseende torde 

 nagra bestamda gri'tnser kunna appdragas. Ehuru niimligen X. I. Fellm. npp- 

 gifver om hufvudformen „sinum Kantalaks vix attingit", jfr 1. c. i». XXYII 

 och X. I. Fellm. Lettre p. 501, iifvensom fortsiitter det ofvan anforda citatet 

 med orden ,.nisi distributio utriusqve tam conspicue diversa et notabi! 



