106 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica V. 



men till hvilkendera arten de hora, torde vara svart att afgora utan ny un- 

 dersokning; antagligen tiro hvardera arterna representerade. 



Fragan om vestgransen for det vildt vaxande sibiriska larktradet sam- 

 manhanger pa det narmaste med fragan om Finlands naturhistoriska grans 

 mot oster. I den uttommande framstiillning ofver den senare fragan, som 

 lemnas af Norrl. On. p. 111—122, framhalles namligen p. 118, att larktradets 

 vestra grans mojligen „i botaniskt afseende [utgor] den riktigaste demarka- 

 tionslinien". Emedan dock denna „ej ar siirdeles langt aflagsen fran Onega 

 och da denna sjo i ofrigt erbjuder manga fordelar, torde man iifven fortfa- 

 rande kunna bibehalla den sasom naturhistorisk griins ofverhufvud for Skan- 

 dinavien", se hiirom flere citat hos Norrl. 1. c. och af an senare forf. hos 

 Koppen p. 240—242. 



Den punkt, som i afseende a denna griins erbjuder kanske storsta 

 svarigheten, ar Solovetska oarne, hvilka pa den bifogade kartan foras till 

 Kp. Middendorf, Koppen m. fl. draga namligen sibiriska larktradets grans 

 vester om denna o. Den enda originaluppgift, som jag emellertid funnit, ar 

 Maksimoffs i Toxh Ha ctBept [i 1S59 ars uppl. p. 230 enl. Middend. p. 530, 

 i 1864 ars uppl. p. 119 enl. Koppen p. 226] CaHKn>-IIeTep6yprb 1871. Denna 

 uppg. lyder i ungefiirlig, forkortad ofversiittning : Yagen pa on Solovetsk, da man 

 far till Anserska on, gar genom en oransad skog, som pa manga stallen hade 

 utseende af en vildmark. Allt deruti paminte om skogarne i vara guverne- 

 ment vid Volga, samma hoga trad af flere omvexlande slag: bjork, tall, en. 

 gran; har och der framskymtade till och med emellan dem ett larktrad: 1 

 c. p. 130. — Ehuru originaluppgift en icke ar tagen ur nagot rent vetenskap- 

 ligt arbete, synes det icke finnas nagot direkt skal att betvifla densamma. 

 Beskrifningen ofver fyndorten visar att man svarligen kan tanka pa nagon 

 senare plantering. Da, man tanker pa de stora larktradsodlingarna i s. 6. 

 Finland och erinrar sig den lifliga forbindelsen emellan Solovetsk och Ar- 

 changelsk, synes det mig deremot icke osannolikt, att man har antingen har 

 att gora med en gammal, numera alldeles forvildad plantering, eller att liirk- 

 tradet eljest har ar tillfiilligt; sakert ar, si\som iifven Koppen p. 226 fram- 

 haller, att liirktriidets grans, om den gar till Solovetsk, derstades gor en 

 skarp krokning at vester. — Det bor ihagkommas, att mig veterligen alia re- 

 sande, som besokt Solovetsk, framhalla, det marken derstiides ar starkt ku- 

 perad, naturen iifven for ofrigt ar omvexlande och vacker, sma sjoar ofta fo- 

 rekomma, sa att trakten saledes ofverensstiimmer med Hvita hafvets vestra 

 strand, men ar alldeles olik den ostra och sydostra; se isynnerhet Maksimoft 

 1. c. p. 131, men afven Ervasti „Muistelmia matkalta Veniijiin Karjalassa ke- 

 salla 1879. Oulussa 1880" p. 121, Edgren & Levander etc. 



Larktradets vestra griins skiir enl. Koppens karta N:o 3 Hvita hafvets 

 sodra strand i dess sydligaste del, d. v. s. vid Onega viken nagot vester om 

 mynningen af floden Onega. Derefter gar den at S eller nagot at [S]SO forb i 

 Onegas flodsystem ungefar till bredden af Andozero; hiirifran ater gar linien 



