96 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica V. 



ad Umpjavr cop.: 1. c. p. 268; ad fluv. Keinjaurjok et Ponoj pas- 

 sim cop., propius ostium rarior evadit et 43 aut 54 km. a pago 

 desinit (Palmen): 1. c. p. 270; cfr ceterum Schiib. p. 150. Beket. 

 p. 595, Koppen p. 69—70. supra p. 80 et infra. 



Om forhallandet emellan granens och tallens nordgranser, se under 

 den forra p. 80. — Hliraf foljer bl. a. att reg. subsilvatica 1 ) eller tallre- 

 gionen (se Wahlenb. p. XXXII och XXXIII), hvilken i L.ent, enl. Norrlin 

 Not. XIII p. 276 o. 277 framstar val karakteriserad fran regio silvatica eller 

 granregionen, och afven i Li. „ar skarpt utpraglad": Kihlm. Ant. p. G4,i Lapp, 

 ross. ej alls kan skiljas fran densanima. Det bor dock markas, att Lsest. p. 8 

 och 36—37 ej antager nagon sarskild tallregion i L.ent., utan hanfor storre delen 

 af densanima — anda till Palojoensuu — till bjorkregionen, hvaremofc resten 

 jemte granregionen bildar hans barr-region; se harom Norrl. i Not. XIII p. 276 

 —277. Pa Pallastunturit upphorde pa den sida (i det narmaste s. o.), der vi 

 bestego fjallet, tallen nastan alldeles samtidigt med granen och bildade ej 

 hogre upp nagra bestand; enstaka tallar sagos dock nagot hogre an granen, 

 jfr Hjelt & H. p. 23. Blomqvist II p. 15 uppgifver, att granen pa „sistnamda 

 fjalls sodra sida i skyddade insiinkningar uppstiger med dvergaktiga exem- 

 plar af 2 till 3 fots storlek minst 30 m. hogre an tallen". Nagon tallregion 

 forekommer ej heller pa bergen (tunturit) i SY delen af Lk.: Hjelt & H. p. 

 22-23; om forhallandet i Li. se afven Kihlm. Ant. p. 64 (citerad har of- 

 van p. 80). 



Tydligare an i afseende a nagot annat tradslag framtriider hos tallen nord- 

 gransens liksom i allmanhet skogsgransens tillbakngaende. Af uppgifterna 

 i det foregaende tyda Th. Fries' p. 199 (under Li.), Buchs p. 47 (under L.ent.) 

 afvonsom Ervastis p. 64 och uppg. i Fellm. Ind. (under Lapp, ross.) otvety- 

 digt harpa. Likasa uppgifver Fellman fran Li.: ,,I fordna dagar har afven 

 den storre tallen vuxit vid och norrom Utsjoki. Annu kan man der finna storre 

 fururotter" : Suomi 1846 p. 105, jfr Rein p. 74. Sardeles bestamdt framhalles 

 detta forhallande afven i Kihlm. Ant. p. 72—74, hvarur har endastma anforas 

 foljande: ,,Pa medfoljande karta har jag sa noggrant som mojligt sokt begransa 

 detrakter. der tallen for narvarande upptriider bestandbildande, jag anser 

 det likval vara otvifvelaktigt att dessa granser iifven under den historiska li- 

 den undergatt miirkbara foriindringar": 1. c. p. 74. „Annu for par decennier 

 ?edan skall man i den pa Petsikkotunturi belagna poststugan begagnat i nar- 

 heten vuxna tallrotter som briinsle, medan f. n. till narmaste tallskog iir ett 

 afstand af c. 10 km.? [jfr iifven Finska Forstforeningens Medd. II p. 23J. 

 En bland Utsjoki lapparne gangse tradition berattar att for c. 200 ar sedan 



\) Att Ruprechts reg. subsylvatica (i Fl. Samoj. p. 16) ej svarar mot 

 regionen af samma namn i Lappland, utan snarare mot reg. subalpina fram- 

 halles af honom sjelf 1. c, se afven Klinggriiff p. 46. 



