Pinus silvestris. 91 



en haftig skogseld forstdrt tallskogeD langs Tenojokis nedre lopp, hvilken 

 il;i skall hafva strackt sig anda till narheten af flodmynningen. Gamla tall- 

 stubbar, sum annu antraffas bar och dor langt utom tallens narvarande ut- 

 bredningsomrade, bara otvetydigt vittnesbord om, att denna sagen ej ar all- 

 deles utan grund. I Wahlenbergs Flora lapponica [se kartao och I. e. ]>. 

 XXXIY. jfr afven Schub. Virid. p. 124] uppgifVes, att tallen stracker sig 

 anda ut till Naytamo [— Neiden el. Njavdamvuodna]; delta ar nnmera icke 

 toiler, men mahanda ar en skoningslos afverkning af skogen har framsta or- 

 saken till doss fdrsvinnande : 1. c. p. 73. Aiven i Sverige bar detta tillbaka- 

 gaende blifvit iakttaget. (so t. ex. Holmerz & Ortenblad p. 51- 53 . 



I afseende a tallens nordgrans ma annu foij. tillaggas. I L. ent. upp- 

 hor tallen p§ sluttningen af den hojdstrackning, som skiljer Kelottijarvi fran 

 Maunu; pa sydsluttningen hiiraf Annas tallar: Norrl. ant. Harigenom be- 

 kraftas riktigheten af den granslinie, som Wahlenberg uppdragit pa sin 

 karta, (ett litet stycken. v. fran Latasenos infl5de i Muoniojoki forst at ONO ne- 

 danfor Lavivaara, men sedan raktmot oster ofvanom Leppijarvi till Peltovaddo). 

 Se afven Norrl. Lappm. p. 251 o. 262. Not. XIII p. 276, DuChailluI p. 91, der 

 tallskogarne vid nedre Palojoki omtalas, I p. 95 : hvarest ban norr om Leppi- 

 jarvi sager sig sett endast ett enda barrtrad, och II p. 241. Hos Acerb i 

 III p. 186 torde deremot tallens grans ej vara riktigt angifven, i det ban 

 upptager detta trad anda till Kontokeino. 



I Li. framhalles af Mere fdrf. att tallen gar till kusten af Ishafvet, Till 

 de <>f van an ford a nppgifterna ma annu tillaggas: ..gar anda ned till knsten. 

 fastan den blott i spridda och lagvaxta trad visar sig hogre app pi, bergen": 

 'l'h. Fries 1864 p. 47; 5 km. („en halv Mil Longer indover fra Fjordbunden 

 |i Sydvaranger] traaffer man paa store, sammenhsengende og ret frodige Fnru- 

 skovo": Friis p. 128; „Furuskoven begynder at blive taet, naar man er 

 kommen et Par Mile opover langs [Paatsjoki] Elven": Friis p. 129. An- 

 markningsvardt ar derfore, att Wainio (liksom Ervasti p. 187) upptager saval 

 tallskogens som de enskilda tallarnas grans icke sa obetydligt lamgreatsoder; 

 mahanda hafva tallarna vid Ishafvet har, liksom i Naytamo trakten, blifvitutro- 

 tade under don senaste tiden. - Da f. o. de af Wainio anforda lokalerna ej 

 aterfinnas p§ de kartor, som varit mig tillgangliga, bifogas har folj. af ho- 

 nom godhetsfullt ineddelade upplysningar: Vaalakkajarvi ar en af Paatsjoki 

 genomfluten sjo norr om Salmijarvi nara Kongas [= Paatsjokis mynning]. 

 Nummelinkoski ar en fors i Paatsjoki norr om Vaalakkajarvi. Saarivaara ar 

 en trakt vid nordligare Paatsjoki. — Sasom alldeles grundlos och vilsele- 

 dande betraktar jag folj. uppgift: ..Triiden blifva storre och storre inat fjor- 

 darnes anda [vid Paatsjoki) och praktiga gran- och tallskogaf folj a oupphor- 

 ligt p§ hvarandra": Du Ohaillu II p. 192, ty att „granskog u skulle fore- 

 komma i dessa trakter strider bestamdt emot alia ofriga uppgifter. 



