380 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica. V, n. 1. 



Kemijarvi, Sodankvia, Inari, et ad Paatsjoki usqve ad Mare gla- 

 ciate, saepe etiam abundanter: Wainio Not; fq in reg. silvatica 

 praecipue in vieinitate fluminum majorum, p in reg. subalpina ex. 

 gr. in Lumikuru et ad Riitelmapaat in Saariselka: Hult Ant.; in 

 fruticetis et locis nemorosis, ut etiam in pratis humidis per reg. 

 subsilv. fq et subalpinam, ubi etiam saepe orgyalis, st fq, Hammas- 

 uro h. 342, Peldoaivi SO 336: Kihlm. Ant.; fq in reg. subalpina 

 et subsilv. totius Finmarkiae a mari usqve ad terminum betulae: 

 Lund p. 94; ad Elvenses [in Varangria merid.] usqve ad 1,4 5 m 

 alt.: Th. Fr. 1864 p. 47, vide etiam Lund Beretn. p. 43 etc. — 

 [L. ent. reg. subalp. et silv. (p:) Lsest.] 



Lapp. ross. ad Katschkofka Lapp. ross. [maxime orient.] 

 (Schrenk pi. exs.): Led. IV p. 431, cfr N. 1. Fellm.; cum f. typica 

 [C. lanceolata] iisdem locis [= in parte occidentali usqve ad 

 sinum Kolaensem!, orientem versus «non» ultra pagum Umba] («p, 

 rarior tamen»): N. I. Fellm.: Olenitsa: Selin! nomine C. lanceolata; 

 Kuusreka, Tetrina, Tshapoma, Sosnovets, Devjatoi, Ponoj et in 

 multis locis magis ad occiclentem versus: Mela PL; Lm. fq: Kihlm.! 



Da Calamagrostis- arterna alltid aro kritiska och under storre delen af som- 

 maren omojliga att sarskilja, ar det ternligen sjelffallet att kannedomen ora de- 

 ras utbredning annu ar ganska ofullstandig och att vissa forf. sasoni Hellstr. (jfr 

 ]. c. p. 135) och Broth, (liksom Mela och Eur. & H.) ej alls upptaga denna art, 

 ehuru den antagligen forekommer nagorlunda allmant i de af dem undersokta 

 omradena. Sarskildt behofver artens utbredning i Ryska lappmarken granskas; 

 i analogi med forekomsten i det ofriga Skandinavien ar det val antagligt att den 

 derstades ar allman, men ytterst fa direkta observationer foreligga hittills och 

 N. I. Fellmans uppgifter aro alldeles afvikande, jfr f. o. under C. lanceolata. 



Formerna af denna art aro foga utredda hos oss. Utom de tre som om- 

 numnas i (Prot. 2, XII, 1862) Medd. IX p. 157 och hvilka nara pa helt och hal- 

 let upptagas enligt Hults andragande 1. c, jfr afven Herb. Mus. Fenn. II p. 127, 

 forekommer f. virescens fran flere stallen, se under Nyl., Ka., T a., Kol., m. 

 Den finnes afven i H. M. F. fran Ob. Kemi: Hellstrum! och Kuus. Nuorunen: 

 Nyberg! och torde ingalunda vara sallsynt. 



Yar. major And. (= C. phragmitoides Blytt) finnes i H. M. F. fran Ob. 

 Kemi: Brenner! och Kuus. Mantytunturi: Wainio!, se afven under Ik. 



Den allmlinnaste formen torde afven hos oss vara C. pseudophragmites 

 Blytt, se Hartm. p. 518—519 och M. Blytt p. 90. 



Annu ma tilliiggas att Almqvist p& Brenners exemplar fran Tytarsaari ! 

 tecknat: „Den mest at C. lanceolata gaende phragmitoides- form jag sett". 



Hybrider aro atminstone iakttagna med C. arandinacea och rnojl. med 

 C. epigejos (se under dessa). 



