4 Westerlu7id, Hymenopteroloogisia havainnoita. 



spidce-^ Ajndce-, Fossoria- ja C/ir//s2c?fe-hymenopteroihin,koska muut 

 liymenopterat, samoinkuin muutkin hyonteiset talta matkalta, ovat 

 ajan puutteessa jaaneet viela maaraamatta. Myos puuttuu talla 

 kertaa Apidseista suku Halictus, syysta, etta olen lahettanyt sen 

 maarattiivaksi prof. Wacharille Parisiin, vaan en viela takaisin 

 saanut. 



Kuten muistettanee, tuli kevat v. 1890 hyvin aikaiseen. Jo 

 Huhtikuun loppupuoli oli tuonut mukanaan taydellisia kesan en- 

 teita kotitienoilleni keski-Savossa : lampoa oli pimennossakin usein 

 20° Cels.; pienemmat vesistot olivat vapaat jaista, ruoho maassa 

 viherti ja lehtisilmukat puissa alkoivat jo nayttaa turpeille ja vi- 

 hertaville. Muuttolinnuista olivat useimmat jo palanneet; karpa- 

 sia, perhosia, kovakuoriaisia lenteli lukuisasti kaikkialla paivan 

 paahteessa. Mehilaiset, niinkuin keYSii- Anclrena% Collates cuni- 

 cidarius, Sphecodes, muutamat Nomada-, Ilalictus-ldijit y. m., joita 

 aina olin tottunut pitamaan varsinaisina kevaan enteina, parvei- 

 livat jo joukottain paiviirinteilla, lentelival pajun kukalta toiselle, 

 sielta taas rinteilleen ja olivat siten jo taydellisessa elaman tou- 

 hussa. — Kaikki osoitti, etta syyta oli jo kiirehtaa matkalle lahtoa. 



Ensikertalaisena ja muutoinkin kokemattomana ekskurrent- 

 tina laksin matkalle Toukok. 3 p:na maitse, koska laivakulku ei 

 Saimaan vesilla viela oUut alkanut. Kuljin Savonlinnan ja Punka- 

 harjun kautta Parikkalaan, josta Maanselan poikki Jaakkimaan, 

 tiialta taas pitkin Laatokan rannikkoa Sortavalaan. Olin siten 

 kulkenut n. 180 virstaa maitse, kunnes Sortavalasta paasin pikku- 

 laivalla Impilahdelle 6 p:na Toukok. 



Jo matkalla oli ilma muuttunut hyvin koleaksi ja vasta jaista 

 vapautuneille Laatokan rannoille saavuttuani huomautti vihainen 

 viima, etta toisenlaiset olivat ilmasto-suhteet taalla, kuin keski- 

 Savossa. Luontokin naytti olevan viela paljoa syvemmalla talven 

 juurissa. Ei puut vihertaneet, ei maet vihannoineet ja valkeita 

 kohojaitakin oli runsaasti viela luotojen kupeilla. — Vahan ala- 

 kuloisenapa sentahden aloitin ekskursioonini Impilahden pitajaan 

 Rannan kyldssd, minka ensimaiseksi olopaikakseni olin valinnut. 



Rannan kyld sijaitsee noin 4 virstaa etelapuolella Impilah- 



