14 K. E. Stenroos, Nurmijiirven pitiijiin siemen- .ja saniais-kasvist.o. 



lella on niinikiian kaksi jotenkin laajaa rahkasuota.) Pitajan 

 muissa osissa on aukeilla soilla aivan vahainen ala ja ovat nc 

 hajallaan siellii tiialla. 



Pitkin hietaharjanteita kohtaamme tavantakaa joko aivan 

 aukcita tai harvan mantymctsan vcrhoamia kanervakankaita, 

 joilla useinkin l:n metrin korkea, yhtamittainen, lamoava kanerva 

 haittaa vaeltajaa, ja Herusten jarven varsilla leviaa nuo Aleksis 

 Iviven kautla tunnctuiksi tuUeet Hemsten ja Kiljavan laajat num- 

 met, jotka niinikaan ovat aukeat ja kanervikon peittamat. 



Muista aukeista maista on niittymailla epailematta suurin 

 valta. Enimniakseen ovat ne kosteita tai vesiperaisia ja joko luon- 

 nollisia tai viljelematta jatetyista pelloista niiiodostuneita. Varsin- 

 kin on pitiijan lantinen etelaosa huomattava kostcista niittymaista, 

 jotka yhtiijaksoisina ulottuvat Nummenpaan kylasta lahella Vihdin 

 rajaa aina Uotilan kylaan saakka seka jatkuvat pitkin Lepsamiin- 

 jokea saniannimiseen kylaan saakka etelassa. Uotilan ja Perttu- 

 lan kylien eteiapuolella aukeaa varsin tasainen ja laaja lettoniitty, 

 joka on muodostunut Nurmijarven tapaisen muinoisen Kuhajarven 

 kuivattamisesta ja jossa kasvaa korkeata luhdantapaista saraliei- 

 naa. Varsin laajoja niittymaita leviaa sitapaitsi matalarantaisen 

 Luhtajoen varsille, jotka niityt ovat edellamainittujen niittymaiden 

 jatkona itaanpain. Muuten tapaa niittyja tiuhantakaa, useinkin 

 jotenkin laajoja, yli koko alueen, mutta yleensa voimrae sanoa, 

 etta niita etelaosassa on verrattomasti runsaammin, kuin maualla 

 pitajassa. Paitsi markia niitt^-ja, jotka aina nayttavat taipumusta 

 pensoittumaan, tavataan kyllit usein kuivempiakin (hardvallsangar), 

 mutta ne ovat tavallisesti pienempia seka hajallansa siella taiilla. 



Alueen vuorisissa osissa ovat kalliot tavallisesti metsaiset. 

 Kuitenkin ovat joskus, varsinkin etelaosassa jyrkkaseinaisten vuo- 

 rien raystaat aivan paljaat ja jakalain (ClacUna- ]di CladoniciA^iQu) 

 seka sammalten peittamat. Harvoin tapaa isompia aukeikkoja 

 tai kokonaisia paljaita kallioita, jollemme ota huomioon niita var- 

 sinkin alueen etelaosassa yleisia, iaihoja huhtamakia, jotka hyvin 

 ohuen multakerroksen pelttamina tavallisesti kanervoittuvat, tai 

 niita alueen lansiosan kallioita, joista havumetsii on kaadettu ja 

 samasta syysta tuskin milloinkaan eniia metsittyvat. 



Lopuksi tarkastettakoon viela alueen viljelysmaita. Syysta, 

 etta pitajan etelaosa on verrattain tiheammin asuttu, kuin alueen 



