Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, IX, n:o 11. 35 



seka harvinaisia: 



Sjfcrf/ifhf rciiKilix, Scilmn frlcphnon. 



Siloic I'uiH'^tris. 



Jyrkkien kallioseinain halkeamillc ja raoillo, jotka siis suu- 

 remman osan piiivasta ovat varjostetut, ovat seuraavat lajit omi- 

 tuisia: Poliipod'non ruJf/firc, Woodxia /Iroisis. ()/sfoj)f('ris frarjiJis 

 ja harvinainon Asphni'non trichomancs. Tavallisia ovat sitapaitsi: 

 Mclivd untdus, Hirrnchon iim.hcUafum, So/ifhit/o i-i)-f/tnn'pa. Go- 

 /itdii horralc, Pluuioptcris (Jrifojtfcr/s. Ph. jjoh/j/oflioifh's y. m. ja 

 harvinaisempi Gcraiinnn Pohcrf'noriDn. 



Tiiten olemme tarkastaneet kaikki ne kasvipaikat, joissa maa- 

 perii on verrattain kuiva, korkeintaan kostea. Ne kasvipaikat, joita 

 seuraavassa kiiyii esittamaan, ovat markiii tai vesiperaisiLl luon- 

 teeltaan ja tavaliisesti suokasvien peittamat. Kuten edelliset, voimme 

 vesiperaisetkin kasvipaikat jakaa kahteen ryhmaan, nim. varjoJc- 

 kaimn eli mdsalsiin ja aulceii^un eli metsattomihi. Ensiksimainit- 

 tuihin luen ensinnakin korvet, joita muodostuu tasaisemmilla mailla 

 tavaliisesti ramciden ymparille, vaan myoskin varsin useasti vuorien 

 valisissa notkoissa, joissa maa on marka tai vetinen ja ylempaaltii 

 keraytynyt vesi jokseenkin seisovaa ^). Paitsi naita ominaisiiuk- 

 sia ovat korpien yleiset fyysilliset ominaisuudet jokseenkin samat. 

 kuin lehtojen. Kuitenkin on ilma simremman markyyden tiihden 

 ehka vahan viileampi ja kosteampi ja varjostusaste suurempi. 



Kasvistoa karakteriseeraa runsas kuusikko, jossa koivu, P. 

 odorata, ja haapa, Poj). tremula, ovat valtavia, yhtamittainen samma- 

 likko, joka paaasiallisesti on SjiJuif/ninn'ia ia. Pol;/ f rich ((in'in nmo- 

 dostama, seka valtava saraheina-, korte- ja mohokasvisto. Paitsi 

 kuQsta, koivua ja haapaa, joista jalkimaisista milloin toinen tai 

 toinen on valtavampi (haapa joskus runsaskin), kasvaa korvissa 

 tavallisina, vaan vahavaltaisina: pihlaja, raita (Sfdlxcaprca). manty 

 ja Bharnnus franfjula sekii joskus leppa (A. (/htthiosa). — Pen- 

 saista on kataja (Junipenis) tavallinen. — Vahavaltaista varpukas- 

 vistoa edustavat: Yaccmium vltls Idxea (typpailla), Miji'tiUii,^ n'ufra, 

 Lijcoj)odhi)H annotlnum, Llnmea horpcdis. Lcdvrn jKdnstrc ja 

 ^[yrttllux idif/inosa, joista kaksi jiilkimaista olen tavannut ainoas- 



') Vertaa: Yainio. Kasviston suhteista Pohjois-Suomen ja Veniijan-Kar 

 jalan rajaseuduilla siv. 31. 



