Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, XVIII. n:o 3. 25 



Af det foregaende torde framga, att vissa af till 8. cus})i- 

 datum-gYuppen horande former uti Nordeuropa ha en afgjordt 

 svdlig utbredning, andra ater en nordlig eller ostlig, medan 

 ater en del arc- mer eller mindre allmant spridda ofver hela 

 omradet. Af det material, som jag haft tillgang till fran Dan- 

 mark, Sverige och Norge kan man kanske ej draga nagra be- 

 stamda slutsatser, daremot har det fran Finland varit sa pass 

 rikligt, att man nog utan att gora sig skyldig till namnvarda 

 fel kan fa en riktig uppfattning af de sarskilda arternas utbred- 

 ning inom landet. 



Indelar man det finska floraomradet i trenne zoner: 



1. den sodra zonen, belagen mellan 60° och ca 63° n. 

 br. och omfattande provinserna fran sodra kusten norrut till 

 och med Ostrobottnia australis — Karelia onegensis (jamfor 

 kartan i Herb. Musei fenn., ed II), 



2. den mellersta zonen, belagen mellan ca 63° och ca 

 (Hi n. br. och omfattande provinserna norrut till och med 

 Ostrobottnia borealis — Karelia keretina, samt 



3. den norm zonen, belagen mellan ca 66° och 70° n. 

 br. och omfattande Kola halfon, Kemi och Enontekis lappmarker, 



och fordelar fyndorterna for de skilda arterna pa dessa 

 trenne zoner sasom omstaende tabell visar, sa framgar med 

 all onskvard tydlighet, hvilka arter i Finland aro sydliga, nord- 

 liga eller ofver hela landet forekommande. Den mellersta zonen 

 ar visserligen i sphagnologiskt hanseende rati daligt undersokt, 

 men da den sodra och den norra aro val undersokta, sa torde 

 man dock af denna tabell fa en fullt klar bild af dessa arters 

 utbredning. 



