26 K. Siitoin, Sarajarven elaimisto. 



aukolla varustetusta kaksipiikkiseen, jotenkin silealaitaisella 

 rei'allii varustettuun muoloon. Pituus 61 — 112 ^. 



Difflugia molesta Pen. Elaa hyvin harvinaisena kasvialueit- 

 ten pohjalla. 



Difflugia curvicaulis Pen. Tama laji, jota Penard kertoo 

 silloin talloin loylaneensa yksinomaan Geneve-jarven pohjalta, 

 elaa taalla jarvessa ja savihaudoissa joiikottain. Pit. 841 ^i*, 

 lev, 195 fjb. 



Difflugia mammiilaris Pen. Tiihan saakka olen tavannut 

 ainoastaan muutamia kappaleita jarven pohjanaytteissa, esim. 22. 

 III. 05 otetussa. Pit. 47 /u, lev. 36 fi. 



Difflugia urceolata Carter, ja sen joukossa muunnos olla 

 esiintyvat jotenkin harvinaisena jarven kasvittoman alan poh- 

 jalla seka savihaudoissa. Rannoilta otetuissa pohjanaytteissa en 

 ole sita koskaan nahnyt. 



Difflugia lobostoma Leidy. Varsinainen, meikein pallon- 

 pyorea ja Levander'in mukaan isoimmille, kasvirikkaille lata- 

 koille ominainen muoto tasta lajista elaa kaikkialla jarven poh- 

 jalla. Kuoren aukko nayttaa olevan pienemmissii kolmi- ja suu- 

 remmissa nelihalkoinen. Pit. 150 fj,. 



Difflugia gramen Pen. Tama Diffiugialsiii, joka kuorensa 

 muodon puolesta muistuttaa paljon edellista lajia, mutta sen 

 ko'on tahden helposti eriaa siita, se kun on vaan noin puolet 

 siita, elaa harvinaisena jarven pohjalla. Suomesta ei sita ole 

 ennen loydetty. 



Difflugia corona Wallich. Yleisin jarunsaimmin esiintyva 

 jarven Difflugidaji. Elaa niinhyvin rantavesien kuin jarven kes- 

 kustankin pohjalla. Pituus noin 170 /*, lev. 165 //,. 



Difflugia tuberculata Pen. Hyvin runsaasti kaikkialla jiir- 

 ven pohjalla. 



Difflugia capreolata Pen. Olen tahan saakka muutamia 

 kertoja loytanyt kortteikosta otetuista naytteistii. Pituus 203— 

 233 fA,, lev. 120 — 150 /*. Lajia ei ole tavattu ennen Suomesta. 



J 



