Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 29, n:o 9. 5 



defulla bidrag har jag kunnat fa en viss forestallning om vara 

 arters utbredning och her jag att har fa framfora till niimnda 

 herrar mitt tack for den intresserade hjalp de lamnat mig. 



Da det vore hogeligen onskligt, att dessa i manga afseen- 

 den synnerligen egendomliga vaxter skulle ingaende studeras och 

 ifrigt insamlas fran vidt skilda stallen i vart land, skall jag 

 i korthet framhalla hvad den med studiet af Taraxaca obevan- 

 drade har att iakttaga vid insamlandet och konserverandet for 

 att fa ett till saker bestamning fullt dugligt material. Alt bestamma 

 ilia tagna och daligt konserverade exemplar kan fororsaka till 

 och med den som mycket sysslat med hithorande former stor 

 moda och lamnar ofta som resultat en ej fullt saker bestamning, 

 ja i manga fall ar en identifiering omojlig 



Forst och framst har man att iakttaga, att man insamlar 

 Taraxaca under lamplig tid och pa for dem lampliga platser. 

 Detta galler naturligtvis framst nyborjaren, den langre hunna 

 kan ha intresse af att se huru olika standorter inverka pa de sar- 

 skilda formerna. Insamlingen bor salunda ske, under vanliga 

 ar, i slutet af maj och i forra halften af juni; exemplar tagna 

 i augusti och September eller annu senare aro synnerligen svara, 

 ja i manga, for att ej saga i de fiesta fall, tamligen omojliga 

 att sakert bestamma. Vidare bor man gora sina insamlingar 

 under vackert, heist soligt vader, for att kunna se fargen pa 

 blommorna och kunna mata diametern pa den endast i vackert 

 vader utslagna korgen. Hvar och en, som iifven flyktigt iakttager 

 dessa vaxter, kan ej undga att liigga marke till huru olika 

 blomfargen ar. Salunda kan man ofta pa samma plats fa se 

 korgar af den mest olika gula farg, fran alldeles Ijus — mer 

 eller mindre mork. Fargen pa korgen lamnar en mycket god 

 ledning vid utsokandet af sarskilda former. Ser man hiirvid, 

 att fargen ar olika, sa kan man vara saker pa, att vaxterna 

 afven i ofrigt visa stora skiljaktigheter. Mater man t. ex. dia- 

 metern pa den fullt utslagna korgen hos sarskilda exemplar 

 af olika former, sa ser man huru vaxlande den ar ; hos vissa 

 arter endast 25 — 30 mm, kan den ater hos andra ga upp anda 

 till 60 a 70 mm. Ger man sedan vidare akt, sa ser man latt, 

 att korgen hos den ena ar platt, hos den andra daremot mer 



