86 Stellaria graminea. 



lustris var. fennica. Murbeck 1. c. upptager icke andra former an var. 

 hebecalyx (se langre fram), hvaremot han om ett ex. f ran Sat. Karkku 

 Jarventaka: Hjeltl antecknat, att det ar en egendomlig form, som »genom 

 de harbraddade skarmen och foderbladen ofverensstammer med St. gra- 

 minea, men ar forst och framst blagron och dessutom forsedd med ovan- 

 ligt stora kronblad. Som en hybrid med St. paUistris kan jag ej tyda den, 

 eftersom pollenproduktionen tyckes vara fuUt normal >. Tillaggas ma, att 

 denna form forekom taml. ymnigt pa en under ett par ar icke odlad karr- 

 aker, men numera ar langesedan utrotad genom platsens odUng. — Ang. 

 var. alpina se under St. alpestris X longifolia. 



Nagon hybrid ar icke iakttagen hos oss, men dyUka uppgifvas fore- 

 komma i Ingermanland med St. crassifolia, St. uliginosa och St. palustris 

 (glauca), se Meinsh. p. 62. (De tva senare upptagas dock ej fran namnda 

 trakt af Gurke p. 208 o. 209; den forstnamnda omnamnes alldeles icke 

 1. c, hvarfore Meinshausens bestamningar antaghgen arc osakra.) I Ost- 

 finmarken ej langt fran Finlands grans forekommer St. graminea X longi- 

 folia, se Murbeck i Bot. Not. 1899 p. 209-210. 



Stellaria gpaminea var. hebecalyx (Fenzl) Regel. 



Adhuc nisi in una loco Lapponiae rossicae ad circ. 66^ 

 20' lecta non est. 



Lapp, or.: Nym. Consp. p. 112, cfr Trautv. Incr. p. 130 etc. 



Lv. Kaskarantsa: Selin!, cfr Arrhenius in Medd. XIII p. 

 167, Murbeck in Bot. Not. 1899 p. 209 etc. 



Lp. jad litora maris sabulosa iuxta promontorium Orloff Lapponiae 

 ross. maxime orientahs, exeunte m. Julio copiose legimus»: N. I. Fellm., 

 jfr 1, c. p. XXV. Arrhenius anmarkte redan i Prot. 6, X, 1883, att endast 

 Selins exemplar fran Kaskarantsa ofverensstamde med Ruprechts original- 

 exemplar, hvaremot aaval Brenners exemplar fran Orloff I som ett exem- 

 plar fran Lumbofski af N. I. Fellmau!, hvilket af Ruprecht ansetts tillhora 

 St. hebecalyx, voro afvikande, se Medd. XIII p. 167 o. 168. Det forra be- 

 skrefs sedan af Arrhenius (1888) sasom St. ponojensis. 



Osterom Finlands naturhistoriska grans ar denna form tagen bl. a. 

 vid Koschafioden och nara byn Porog [vid Onegafioden]: Cajander i Medd. 

 XXVII p. 102, till hvilket stalle jag far hanvisa. 



Utforliga beskrifningar om St. hebecalyx forekomma bl. a. i Fl. Sa- 

 moj. p. 26, hos N. I. Fellm. p. 14-15, Arrhenius i Medd. XVI p. 192 etc. 

 och Murbeck 1. c. Se afven under St. ponojensis. 



Stellaria longipes Gold. 



Per errorem indicata est. 



Uppgafs under namu af St. Edwardsii R. Br. forekomma mycket 

 sparsamt i Lt. vid Kola fjorden: Hollm^n i Prot. 7, II, 1885, men uppgiften 



