150 Montia fontana. 



bus et rivulis Alandiae paroius legi». Wirz. Prodr. p. 20 under namn at' 

 /9 maior Schrad. ; >Rossia europaea septentrionalis» : Trautv. Incr. p. 300 

 -301; fq: Mela Kasv. Ill; Eur. bor. et med.: Gtirke p. 178—179, dar den 

 upptages sasom sarskild art under namnet M. rivularis C C. Gmel. — 

 A b. ymnig vid Sodervartsala [i Gustafs socken] pa atskilliga stallen: 

 Bergr. — Ta. sallsyntare: Leop. — Kl. Kirjavalaks (Backman): Chyd. 



— O a. Vasa, Vora Tuckurby: Laur. Vaxtf. — Kon. >f. maior saltern pro 

 maxima parte*: Norrl. On. — Ok. Ristijarvi Juurikkakorpi: Brenn. Obs. 



— Ob. Liminka: Brenn. Obs.; [Simo och Kemi] p ofver hela kustomra- 

 det, uppr. : Keckm. 



Denna form upptogs vidare fran Al., Nyl., Ka., Ik., Sat., Ta., 

 Kol., Tb., Sb., Kb., Kon,, Ok., Ob., Kuus., Lk.: Herb. Mus. Feun. II p. 

 51, hvari afven de nyssanforda uppg. fran Kl. och Oa. beaktades och det 

 tillades: >Adnotatione8 forsitan ex parte ad varietatem spectant»: 1. c p. 

 132. — Sasom framgar af Harald Lindbergs anforda yttrande, bora dock 

 afven dessa uppgifter foras till subsp. M. laniprosperma (Cham.). (Var. 

 rivularis fores af Lindberg sasom varietet till minor, soiM ater beteckna.s 

 sasom subsp.) 



Tillaggas m&, att den tredje af de arter, hvari M. fontana delas 

 hos Gtirke p. 178—179 eller M. laniprosperma Cham., endast upptages 

 fran Norv. o. s. v. 



Montia fontana var. boreo-rivularis Lindb. fil. 



His annis desaHpta, nisi paucis locis adhuc non lecta est. 



Ik. Valkjarvi Pahkinamaki! et Pyhajarvi Riiska! in fon- 

 tibus frigidis aqua rapidius fluente: Lindberg in (Diar. 3, XI, 

 1900) Medd. XXVII p. 21, ubi describitur. 



Oa. Vora Tuckurby in scaturiginibus: Lauren! nomine 

 var. rivularis, spec, determ. Lindberg. 



Harald Lindberg anmarker 1. c, att varieteten vid Riiska upptradde 

 under en habituellt mycket afvikande form f. sjMfhulata, som beskrifves. 



Poptulaca sativa Haw. 



lam par urn colitur. 



Arten upptages sasom odlad redan af Till. ; odlad i sodra el. vestra 

 Finland: Fries, se f. o. Elf v. Ant. p. 69 och jfr Elfv. Kult. p. 134, Ale. 

 Ill etc. 



Har ma endast tillaggas, att den odlats anda till [Ob.j Simo och 

 uppgifves sasom sjalfsadd a Fagervik i Nyland: Elfv. Ant. 1. c. 



Afven P. oleracea L. upptages sasom odl: Ale. III. Angaende denna 

 uppgifves att den 1789 pa kail bank [i Ob. Uleaborg] gaf mogua fron: 



