Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, T. 41, N:o 1. 5 



numera fore, att detta uppenbarligen ar fallet med alia de exemplar, som 

 tillhora var. mitis. Men mahanda ar icke heller var. acerba ofverallt fuUt 

 spontan, om afven direkt plantering eller dylikt i afseende a denna form 

 i allmanhet torde kunna betraktas som utesluten. Att vildapeln pa nagra 

 lokaler med samma skal som ofriga skogstrad kan raknas till landets vildt 

 vaxande arter ar emellertid otvifvelaktigt. De fa uppgifter, som i detta 

 afseende kunna anses vara fullt sakra, har jag sarskildt utmarkt ^). For 

 Al. har jag likval icke kunnat anvanda detta beteckningssatt, da fragan 

 forst pa seuare tid blifvit foremal for narmare undersokning, och vildapeln 

 dar sakerligen icke ar sallsynt. Da k andra sidan nagra af de alandska 

 exeraplaren tillhora f. mitis, visar det dock, att tradets forekomst i nagra 

 fall afven har maste anses vara mer eller mindre tillfallig. 



Al. Angaende forekomsten i Sund skrifves: Nagra trad i narheten 

 af Sunds prastgard, andra pa Hogbolsta Sgor och slutligen afven nagra 

 inom Mangsteckta omrade hafva blifvit patraffade. Huruvida alia de iakt- 

 tagna traden varit sterila ar ovisst, men om de i Mangsteckta funna kan 

 med sakerhet uppgifvas, att detta ar forhallandet: Prim. p. 67. Ett exem- 

 plar, troligen fran Foglo: H. Federley!, foreligger afven i H. M. F. — Ab. 

 Abo (Berg): Koppen Verbr. I p. 404; troligtvis afses harmed Pargas eller 



o 



Korpo; i narmaste grannskapet af Abo fdrekommer appeltradet, savidt 

 jag vet, hvarken vildt vaxande eller ens forvildadt; se dock Kalm ROn 

 p. 32 [uppg. anford p. 1]. — Om exemplaret fran Pettu tillagges: ^detta, 

 som i allt ofrigt ofverensstammer med den vilda formen, saknar dock 

 dess karakteristiska tornar>: Sand. — Afven Ch. E. Boldt anser, i likhet 

 med Sel. (och Hels.), att apeln pa Jalansaari i Lojo med stor sannolikhet ar 

 fullt spontan. — »Mietoisis8a kasvaa aukealla paikalla lahella tieta Ru- 

 noisten ja Kaulakon kylain valilla omenapuu, joka ainakin nayttaa metsa- 

 puulta, silla mitaan asumuksia ei ole eika ole oUutkaan aivan laheisyy- 

 dessa?: Caj. Kasvist., dar emellertid tecknet for tillfallig forekomst au- 

 vandes. — Nyl. »Ekenas Alglo 2 exemplar, det ena ytterst pa sodra sidan 

 af udden i oster, 3,5 m hogt (1897), det andra pa stora an gens vid garden 

 vastligaste del niira norra stranden, nagot hogre; bada fertila. Ekenas 

 Espskar ett litet, omkr. 0,5 m hogt (1897) ex. vid ett berg nara ett uthus, 

 trol. ursprungligen planteradt. Ekenas Jusaro ett omkr. 1 m hogt (1897) 

 ex. i en bergsskrefva nara grufvorna i NW, ett stOrre fertilt ex. nedanom 

 lotsstugan. Ekenas Tvarminne a Zoologiska stationens omr&de vid 

 Storangsberget, SE-sluttningen, i skydd af bredvidstaende tata hasselsnar 

 en snarartad grupp af nagra exemplar, de hogsta 3 a 3,5 m hoga. Nagra 

 exx. blomma och bara sma, sura frukter. Nara SW-andan af Storangs- 

 berget ett ensamt ungt ex. nara korvagen, knappa 2 m. hogt. Har ej sett 

 det blomma. I Hasthagen, nara gardet i oster och ratt nara porten, i 



^) Har ma framhallas, att flere andra uppg. inga utan reservation i 

 Hjelt Utbr. p. 153 [20]. 



