Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, T. 41, N:o 1. 17 



forvildadt: A. Wegel. — Oa, Se ofvan p. 15 angaende Jurva (Prytz p. 72). 

 Arten uppraknas af ven af Malmgr. ; mahanda beror detta pa ett skrif- eller 

 trj'ckfel. 



Tarnstroms och Gadds uppg. cm S. Aria torde galla denna art, 

 hvarom ofvan p. 12; sannolikt afven uppg.: »Frequens quoque in Fin- 

 landiae insulis maritimis et ad pagos rusticorum est varietas huius 

 [Crataegus ariae] singularis*: >Stjerna p. 15 ; frekvensen i sistnamnda uppg. 

 ar emellertid alldeles vilseledande. 



Om odiingen af Sorbus fennica far jag har framst hanvisa till Elfv. 

 Ant. p. 77. Afven jag har sett oxelronnen tamligen allmant odlad i Oa. 

 Wasa, men eljest ratt sallan. Arten omnamnes sasom odlad afven K 1. 

 Valamo: Berg Verbr. p. 13B. Se f. o. om odlingen Bergr. p. 17—18, Elfv. 

 Vedv. p. 34, Hayr. Bjorneb. och Nordl. p. 18 (anforda ofvan), afvensom 

 under Ab. orh Nyl. Afven uppg. bos Liro p. 402 afse enligt mitt for- 

 menande odlade ex. (undantag for Al). 



Angaende artens b^nSmiiing f^r jag framst hanvisa till Hedl. p. 51. 

 Fritsch, K., Zur Systematik der Gattung Sorbus (Oesterr. Bot. Zeitschr. 

 1898—1899) fOrkastar benamningen S. fennica och anvander namnet S. hy- 

 bridu, hvilket namn, sasom framgar af det ofvanstaende, afven forekom- 

 mer hos fiere tinska forf. Emellertid framhalles i Bot. Not. 1899 p. 270, 

 att nu behandlade vaxt ar en egen art ofh ej en hybrid, sasom Fritsch 

 menar. (Fritsch's uppsats anfores enl. referatet i Bot. Not. 1899 p. 266 o. 

 folj., jfr afven Bot. Centralbl. LXXXVII (1901. 3) p. 242-243). Afven Focke 

 p. 145 betraktar vaxten sasom en hybrid, men oriktigheten haraf fram- 

 halles i Bot. Not. 1885 p. 66, jfr afven Hedl. p. 54. — Hermann p. 253 

 sammanfattar denna art med foregaende under namnet P. intermedia Ehrh. 



Sorbus aucuparia L. 



In toto tervitorio frequenter (— satis frequenter) pro- 

 venit: usque ad summum septentrionem et usque ad regio- 

 nem alpinam infimam progreditur, sed his locis plerumque 

 magis atque magis humilior evadit. 



Till.; Kalm; fq in omnibus silvis partis interioris, in tae- 

 niis (rarior) tamen nonnullis locis in declivibus: Hell. p. 10; in 

 montosis nemorum fq: Pryt;^; in silvis et pratis usque in alpes 

 Lapponiae: Wirz. pi. off.; maxima pars Fenn. et Lapp.: Fries; 

 Eur. omn. . . .: Nym. Consp. p. 241, vide etiam DC. Prodr. 

 II p. 637, Led. 11 p. 100, Trautv. II p. 38, Bode p. 58, Ign. 

 Geogr. p. 340, Koppen Verbr. I p. 384—385, Grotenf. p. 179, 

 Hjelt Utbr. p. 142 [9], Sallra. p. 2, Hedl. p. 46, Borg Beitr. p. 



Typis impr. '|j 1915. 2 



