Acta Societatia pro Fauna et Flora Fennica, T. 41, N:o 1. 221 



Kemi Usmana! cum V. sativa, Popovansaari, Tarassow-ostrow 

 in agro: Bergr. Ant. 



Ob. r: Brenn. Obs., ubi sequentes commemorantur; Li- 

 minka: Hellstrom!; Miihos ad praed. sacerdotis, Utajarvi Lohi- 

 painua: Brenn. herb, et Obs.; r Ulea: Eberh.!, cfr Herb. Mus. 

 Fenn. II p. 1H9; Uleaborg in saburra: Hougb. et Zidb., vide 

 etiam infra; r Simo Vasankari, Junes in agro solano consito, 

 oppidum Kemi cum saburra introducta: Keckm., cfr 1. c. p. 14; 

 [r: 0. R. Fries p. 162]. — Kuus. in pago prope templum : A 

 L. Backm. comm. — Kk. inter pagos Gridina [»Gradinskoi»] et 

 Keret: Fellm. Ind., cfr N. I. Fellm. p. XXV et Herb. Mus. Fenn. 



11 p. 139. 



[Lk. Pajala in pago eiusdem nominis 1904, Keskialio 1905: 

 Birg. Till. p. 71, verisimiliter adventicia.] 



Lim. vide infra. 



Storsta deleu af Finl. och Lappl.: Fries; se langre fram angaende 

 Lappland. — Ob. Om forekomsten i trakten af Uleaborg namnes: »Kui- 

 vilta ketotoyrailta, palotouteilta, hiedikoilta ja painolastilta silloin talloin 

 loytynyt harvoja kappaleita, valiin runsaamminkin. Esiintynyt joka vuonua 

 1,S91_98,: Leiv. putk., jfr Leiv. — Lapp. fenn. in agris»: Fellm. Lapp., 

 jfr FI. Samoj. p. 9 och Led. I p. 663. tJppg. i Fellm. Ind. anfores for 

 Ryska lappmarken af de bada sistnamnda forf. Att de ifragavarande or- 

 terna i Kk. befiuna sig soder om Lapplands grans, sasom den nu drages, 

 papekas redan af N. I. Fellm. p. LXII, se afven Hjelt Kann. p. 52 not 2. 

 Det ar darfore alldelee felaktigt att anfora: Kola och Ryska lappm. (Fellm.): 

 Beket. p. 556 i of vers., jfr afven Hermann p. 291. Vidkommande uppg. 

 fran Finska lappmarken ma framhallas, att artens forekomst darstades ej 

 blifvit bekraftad af senare botanister, om man franser det enda exemplar, 

 8om patraffats af Laurin (se under Li.). Det ar darfore antagligt, att 

 uppg. »cp in Lapp. merid.»: Wahlenb. p. 187 gifvit anledning till dessa se- 

 nare uppg., detta sa mycket mer, som Fellman forlagt Lapplands grans nog 

 langt at soder, se Hjelt Kann. p. 53 not 1. 1 sammanhang harmed for- 

 tjanar afven namnas, att arten uppraknas bland dem, som pa svenskt om- 

 rade hafva sin nordgrans pa linjen NederKalix — Haaparauta, men i sin ut- 

 bredning aro mer eller mindre beroende af kulturen: Birg. p. 83; senare 

 ar arten dock i dessa trakter antraffad nagot langre norrut, ehuru sannOlikt 

 tillfallig. — Lim. »Talvijoen varrella, kosken kohdalla, ruukin pirtilla»: 

 Axelson & Borg!, jfr Medd. XXIX p. 38, dar arten uppraknas bland mer 

 eller mindre tillfalliga, och Mela Kasv. V, dar ej nagon dylik inskrank- 

 ning gores, liksom afven Hermann p. 291. Se f. 6. under Lapp. fenn. — 



