372 Lysimachia nummnlaria. 



inte yttra mig om>: Arrh. in litt. — Bromarf Kansjarvi, dithamtad fran 

 Abo: Sand. — Nagot exemplar, insaraladt a£ C. R. Ehrstrom, finnes ej met 

 i H. M. F.; m&handa A,9yfta8 det af I. Ringbom insamlade exemplaret. — 

 Nyl. Helsingfors §,tm. 2 4r i botaniska tradg&rden: Kihlm. ann. Arten 

 omnamnes darifrau afven af Pesol. — S a. [Nyslott] sophog nara Sandviks 

 villa (I. Forsmans herb.): Budd6n. Uppgiften krafver nog bekraftelse ; 

 tydligt ar i hvarje fall, att arten k denna plats var eudast tillfallig. 



I H. M. F, finnes afven ett exemplar fran Gamla Finland: Hornborg! 



I Herb. Mus. Fenn. II p. 84 betecknas L. nununuJaria sasom vildt 

 vaxande endast i K I. och sasom tillfallig i Ab., Sat. och Ta. Afven 

 fyndorterna i A 1., Nyl. och K a., dar arten senare iakttagits, angifva en 

 tillfalHg forekomst. I Kakisalmi, som i Herb, Mus. Fenn. 1. c. fOrdes till 

 K 1., torde vaxten daremot bora betraktas sasom verkligt vild. I flera 

 andra lander synes L. nwmmularia forekomma pa likartadt satt. Sa nam- 

 nes fran Norge. »Den har let for att sprede sig fra Haver, hvor den 

 dyrkes»: Blytt p. 829. — [Fran Ik. skrifves: »Auf feuchten Wiesenplatzen 

 an Bachufern namentlich mit torfhaltsandigem Boden in ganz Ingrien 

 verbreitet . . . Frilchte oder sich entwickelnde Kapseln habe ich an nn- 

 serer Pflanze nie gesehen»: Meinsh. p. 224.] 



Cajander uppraknar i Medd. XXVI p. 182 L. nitnnnidaria bland 

 arter, som forekomma »harv. Suomen etelaosissa . . . Onegaa pitkin . . . 

 ]>aljon pohjoisemma . . . poikkeematta . . . rajan lansipuolisiin osiin*. — 

 Det fortjanar i detta sammanhang ocks& namnas, att redan Ruprecht upp 

 tog arten fran Archangelsk: Fl. Samoj. p. 10. — Giinth. p. 48 anger 

 den endast fran utom fioraomradet belagna orter. 



1 Sverige uppgifves artens nordgrans ligga i Gastrikland och Da- 

 larne: Wistr5m p. 21 och 15, jfr afven Hartm. p. 12'j. 



Lysimacliia tliyrsiflora L. 



In tota fere Fennia et Lappotiia austral i usque ad 67^ 

 aut 68^ plerumque frequenter aut satis frequenter saepeque 

 copiose aut satis copiose provenit, sed quamvis raro usque 

 ad 69^ 20' procedit; in oriental i forsitan parte prius rarescit 

 et desinit. 



Kalm; ad ripas rivulorum et paludum st fq: Prytz cont.; 

 maxima pars Fenn, et Lapp.: Fries; Scand.: Nym. Consp. p. 599; 

 Fenn. exc. Lapp, multa: Nym. Suppl. p. 260; per totum terri- 

 torium plerumque (fqq) obvia: Schedae p. 97, vide etiam Led. 

 Ill p. 25 et Grotenf. p. 113. 



Al. p: Bergstr., Arrh. & K. et Bergr. — Ab. st fq: Zett. 



