44 Viola canina X Riviniana. 



vanligaste hybrider, ehuru den af de fiesta samlare forvaxlas rned nagon 

 af foraldra-arterna. — Det kan tillaggas, att Arrhenii exemplar ar taget 

 1885: Arrh. Fl. 



Al Det bor framhallas, att ett exemplar fran A I. Brando Afva: 

 Bergroth!, inlamnadt under namn af hybriden, hor till V. canina. Detsamma 

 galler ett af Cajanders exemplar fran A b. Mietois ! enl. Lindberg. — Kb. 

 »r muutamin paikoin alueen koilliskulmalla, lehtomailla yhdessa vanhem- 

 piensa kanssa yksittain kasvaen. Determ. A. O. Kihlman»: Axels. Putk. 



— Exemplaret fran Lieksa [»Pielisjarvi>] Koli! tillhor enl. Lindberg V. 

 Riviniana. — Ob. Uleaborg Raatti holme pa landsvagsbranten (Zidback): 

 Brenn. Obs., dar den kallas » V. canina X Riviniana (sannolikt)». Exemplar 

 foreligga ej ; uppgiften ar f. o. hogst sannolik. 



I Mela Kasv. V framhalles, att uppg. for det mesta afse V. montana 

 X Riviniana, mera sallan V. ericetorum X Riviniana. 



Angaende var. villosa se under Kol. och jfr Cajander i Medd. XXV 

 p 61. Denna form kallas, enligt min tanke mer exakt, V. canina X Ri- 

 viniana f . villosa : Mela Kasv. V. 



Viola canina X rupestris. 



In Fennia australi, quantum nunc scimus, (raro vet) 

 rarissime invenitur. 

 Ab. vide infra. 

 Sat. rr Karkku: Hjelt!, cfr Herb. Mus. Fenn. II p. XIII. 



— Ta. Saaksmaki Juutikkala, Tyrvanto 1890 una cum paren- 

 tibus: Arrh.; Tavastehus in nemore [»park»] in graminoso cum 

 parentibus 1904: A. L. Backm. comm., cfr Medd. XXXIV p. 

 124. — Kl. circ. duodecim specimina in colle herbido et 

 nemoroso in Ruskiala: A. [L.] Backman in Medd. XXV11I p. 39 

 A., spec, recensuit Arrhenius. 



A b. f. glabra Kimito [Gammelby]: Olsson in Medd. XXI p. 91. i 

 likhet med de fiesta af Olssons uppg. kan ej heller denna anses fullt saker. 



Hybriden ar tidigare tagen i narheten af vart floraomrade: 

 Schmalh. p. 555. 



Viola canina x stagnina. 



Per errorem apud nos indieata est. 



K a. Fredrikshamn (Bergroth): Arrhenius i (Prot. 3, III, 1900): L. 

 Y. 1900 p. 79 och Bot. Not. 1900 p. 141. Enligt senare meddelande af 

 Arrhenius referera dessa uppgifter till Bergroths egen forsta tydning af 

 formen. Hithorande hogvaxta, fastan ratt spensliga individ aro i sjalfva 

 verket endast en smalbladig V. * montana med fullt normalt pollen. I 



