Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 35, N:o 1. 29 



storre frekvens an vid kusten, hvarfore uppg. ar i viss man vilseledande. 

 Den enda fyndort i Ob., soni ligger vid Bottniska viken, ar Uleabort: 

 Eaatti (65°), dar arten dock ruojligtvis ar mer eller mindre tillfallig. Fram- 

 hallas bor afven, att dess nordligaste fyndort i Finland ar belagen (30 a) 

 40 km fran kusten. I Ostra Finland bar Bergroth numera funnit arten 

 vida nordligare 65° 10' a 65° 30' an hvad uppg. i Scbedae ger vid handen. 

 De osakra uppgifterna fran Kk. ocb Lim. aro dock barvid icke tagna i 

 betraktande. — Ob. Pudasjarvi (yliopp. Karvonen): Must. p. 56 '), jfr 

 Brenn Obs., som liksom Must, anfor uppg. med ett fragetecken. — Kk. 

 Soukelo: N. I. Fellm. ') - - Lim. Kantalaks: N. I. Fellin. l ), jfr 1. c. p. XX, 

 XXVI och XXVIII. Da arterna af detta slakte forst under senare tid 

 blifvit fullt utredda ocb nagon senare uppg. fran dessa trakter ej forelig- 

 ger, torde N. I. Fellmans uppgifter krafva bekraftelse. (Mojligen afses 

 F. rupestris var. glaberrima, som senare blifvit tagen i Kantalaks.) Det 

 bor emellertid framballas, att hybriden V. Ririniana X rupestris enligt 

 Murbecks bestamning finnes fran Lim. Kantalaks! Skulle riktigbeten af 

 dessa uppgifter konstateras, blefve artens nordgrans 67° 10'. 



Arten omnamnes afven fran Kpor. Koscbesero : Liro Ured. p. 282. 



Sasom framgar af det ofvanstaende, anvandes benamningen V. 

 silratica Fr. eller undantagsvis V. silvestris (Lam.) Reich, for denna art 

 af alia finska forfattare anda till 1887. Visserligen bade Brenner 1871 

 fran Hogland upptagit V. silvatiea var. Biviniana (redan tidigare omnamnd 

 af Schrenk), men denna ansags da hos oss vara hogst sallsynt (se afven 

 langre fiam). I (Prot. 8, X, 1887) Medd. XV p. 212 framhdll emellertid 

 Arrhenius, att > V. silvestris Reich, tills vidare maste betraktas sasom en 

 icke finsk art. Alia de former, finske fytografer hittills kallat V. silvestns 

 eller V. silvatiea, tillhora V. Btvinianay. Efter denna tid har namnet T T . 

 Ririniana alit mer kommit till anvandning. Intet tvifvel forefinnes dock, att 

 samtliga dessa nppg. afse samma form (ang. Kk. och Lim. se likval ofvan). 



PI. Finl. exs. N:o 293 Sat. par. Karkku Kulju in silva mixta leg. 

 Hj. Hjelt. 



Af denna art upptagas formerua minor och rillosa langre fram. 

 Vidare omnamnas folj. : 



Var. frustratiea La?st. N y 1. [Hoglaml] klyfta ofvanfor Suurenkorkian- 

 laki: Brenn. 



Var. nemorosa Neum., Wahlst & MurVj. N y 1. Kyrkslatt saval i tall- 

 och granskog som i lundar: Brenner i (Prot. 13, V, 1889) Medd. XVJU 

 p. 185. — O m. r Alajarvi Vesterbacka i lof-blandskog vid kalkbargen t. a., 

 Lappajarvi spars, i lund vid prostgarden, Nykosenniemi i dike a steril 

 oppen momark taml. ymn. en vacker form med smala, violetta kronblad och 

 taml. lang, spetsig, violett sporre. Mahanda tillhora ex., antraffade (i blom 

 sept. 1905) pa, torr grasmark vid Lammi, samma form: A. L. Backm. Fl. 

 — Formen finnes antagligen rterstades, jfr Mela Kasv. V. 



') Under namn af V. silratica Fr. [eller T". silvestris (Lam.) Reich.]. 



