Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 35, N:o 1. 143 



till ett verkligt trad. — Orsaken till detta forhallande har man, likasom 

 hvad linden betraffar, framst att soka i den stympning, for hvilken nastan 

 hvarje lonn blir utsatt, innan den hunnit na nagon mer betydande alder 

 eller storlek. Denna stympning eller afverkning fororsakas framst af 

 allmogen, hvilken har en synnerlig benagenhet att afhugga och anvanda 

 tradet ej sa mycket till loftiikt, som icke mera sasom en raritet eller ett 

 kuriosum till forfardigande af redskap eller ocksa blott till gardsprydnad 

 olimo») jamte unga bjorkar vid midsommaren eller vid andra hogtids- 

 tillfallen. Fran stubben uppvaxa vanligen flere skott, hvilka naturligtvis 

 ej kunna utveckla sig med samma kraft, som en ensam stam, och dess- 

 utom forr eller senare blifva utsatta for samma ode, som deras foregan- 

 gare. Afven den betande boskapen, som sardeles begarligt fortar lonnens 

 lof, gor mycken skada pa, tradet. Isynnerhet aro de nyssnamnda skotten 

 under flere ars tid utsatta for att blifva afbitna eller afbrutna af de glup- 

 ska kreaturen. Inom ett bestand af samtidigt uppvaxande ungskog, be- 

 staende af andra tradslag, kunna de unga lonnskotten visserligen battre 

 an i ett friare lage undga, boskapens uppmarksamhet och darfore mera 

 ostordt utveckla sig; men under sadana forhallanden sker icke utvecklin- 

 gen med erforderlig kraft och stubbskotten ofvervaxas darfore snart af 

 de omgifvande, mer lifskraftiga bjorkarna, asparna o. s. v., som ej lida af 

 nagon avarkan. Inom bjork-, asp- eller blandskogs-dungar patraffar man 

 darfore langa, gangliga oeh glesbladiga lonnar, understundom af mer an 

 6 meters hojd, men med blott nagra fa centimeters stamdiameter. Om 

 fristaende, vilda lonnar tinge mera ostordt utveckla sig, kunde eakert gan- 

 ska vackra och kraftiga exemplar af tradet patraffas. — Blott en enda 

 sadan vild lonn har jag lyckats ofverkomma. Tradets hojd kunde, enl. 

 hvad jag numera kan erinra mig, anslas till omkr. 7 m, stammen var vid 

 brosthojd ungefar af en grof mansarms tjocklek och kronan ganska lum- 

 mig. Lonnen forekom pa en nagorlunda oppen plats i en hage pa Har 

 hala bys egor och var, om jag minnes ratt, den enda, jag patraffade dar 

 i trakten. De aid re planterade lonnarne i Palkane socken ha troligen 

 allesamman blifvit hamtade fran skogen (eller aro delvis ocksa afkomlin- 

 gar i forsta led af ursprungligt vilda trad) samt innehafva den storlek, 

 lummighet och frodighet, som i allmanhet utmarker odlade lonnar i sodra 

 Finland. Genom ejalfsadd alstra de under lampliga forhallanden telniugar 

 i mangd. Fran fron direkte utvecklade telniugar eller verkligt unga och 

 for plantering anvandbara lonnar patraffar man daremot i skogen numera 

 mycket sparsamt J ); till utseendet unga trad befinnas namligen oftast vara 

 skott fran en al.lre stubbe med grofva rotter. Det finnes omstandigheter, 

 som tyda pa, att lonnen och fOr det mesta afven linden och hasseln pa 

 samma backar, dar <le annu forekomma, fordom vuxit inom ett skogs- 



') Afven denna brist fororsakas naturligtvis i vasentlig grad af den 

 pa bete gaende boskapen. (Zidbacks uot). 



