103 



egna sig. Val maste medgifvas att dock mycket (i forhallande 

 till de fa arbetande ledamoterna) blifvit ordnadt och bevaradt, 

 att vissa delar t. ex. den botaniska samlingen, nagra insekt- 

 ordningar sanit den annu ganska nya mollusksamlingen, i detta 

 hanseende haft ett foretradesvis gynnsamt ode, men total- 

 intrycket af det Finska musei tillstand kunde dock ej blifva 

 annat an liogst otillfredsstallande. 



Da nu Sallskapet, som dock i det langsta ville hoppas att 

 nagra ibland de for dess syften arbetande unge naturforskare 

 skuUe sa lange kvarstadna vid Universitetet, att de kunde 

 ataga sig ordnandet af dess samlingar, oupphorligt besveks i 

 denna forhoppning, da den ene efter den andre, just da de i 

 detta hanseende kunde begynna att gagna, nodgades ofverga 

 till andra verksamhetsfalt eller egna sig at lararekall i natural- 

 historien pa andra orter, insag Sallskapet allt tydligare att 

 uppstallandet och vardandet af ett Finskt naturalhistoriskt 

 Museum ej af detsamma till batnad for naturforskningen i 

 Finland sasom ett hufvudandamal ytterhgare kunde vidhallas. 

 Det hade erfordrats vida storre penningetillgangar an de, hvar- 

 ofver Sallskapet kan disponera, for att sasom intendenter vid 

 sina samhngar kunna fasta dartill kvahficerade personer, sedan 

 de, hvilkas ledande och ordnande verksamhet i framsta rummet 

 hade paraknats, af i deras ofvertygelse giltiga skal, dragit sig 

 if ran Sallskapet. Men under sadana forhallanden — och da 

 hartill kommer att Universitetet sjalf hade begynnt och vidare 

 fortfor att bilda Finska naturaliesamhngar pa flere hall och pa 

 dessa speciella delar kunde depensera vida mer an Sallskapet 

 egde att anvanda pa det hela, da hvarjehanda hinder for for- 

 kofran af Sallskapets samlingar uppstodo just genom det skefva 

 forhallandet till Universitetets, maste det sluthgen afven for 

 dess mest tillgifna vanner bhfva klart, att en sa olika taflan 

 ej kunde leda till nagot for Sallskapet formanligt resultat, och 

 att de ringa krafter som stodo detsamma till buds, i sjalfva verket 

 hellre borde offras at Universitetets samhngar, an at aflandet 

 med egna, som icke kunde erhalla standiga och lampliga ord- 

 nare och vardare. Likval har Sallskapet icke utan allvarsamt 

 motstand latit denna for detsamma i alia fall forodmjukande 



