79 



Harigenom var en fara undanrojd som synts skrammande, 

 att namligen Sallskapet alls icke efter det som passerat skulle 

 tillatas att existera. 



Efter denna katastrof, som berofvade Sallskapet flere af 

 dess mest framstaende och inflytelserika medlemmar och f jar- 

 made detsamma fran Universitetet, dess naturliga stod, var 

 Sallskapets lage onekligen kritiskt. Det gallde att visa att 

 Sallskapet trots allt kunde utratta nagot. Sammantradena hol- 

 los som forr, och under varterminen 1850 anmalde Nyi^andER 

 till pubUkation flere afhandlingar. Den uppgift som nu tedde 

 sig som den mest viktiga for Sallskapet var att bringa ordning 

 och reda i samhngarna, sa att resultaten af dess verksamhet 

 kunde ofverskadas. Men samhngarna voro sa pass stora och 

 den lokal dar de voro uppstallda sa hten och sa foga andamals- 

 enhgt inredd att svarigheterna redan harigenom tedde sig 

 ganska stora. Det hade varit onskligt att de gamla skapen 

 kunnat ersattas med nya och battre, men Sallskapet kande pa 

 sig att det icke fanns nagon utsikt for att Konsistoriet »under 

 narvarande f6rhallanden» skulle bifalla en anhallan harom, 

 hvarfor man var benagen att noja sig med nagra mindre skap, 

 sarskildt for faglarna; bland dessa hade ater skadedjur harjat, 

 sa att en utgallring maste ske. Men oberoende af dessa svarig- 

 heter ledo samhngarna af bristen pa arbetskrafter; sarskildt 

 var en stor del af det under de senaste aren sammanbragta 

 materialet icke ordnadt. Ansatser till ordnande och katalogi- 

 sering hade manga ganger gjorts. Nagra afdelningar befunno 

 sig i ratt godt skick, men arbetet hade icke utforts efter nagon 

 enhetUg plan, sasom helt naturligt var i betraktande af att 

 intendenterna voro amatorer som icke hade nagon afloning 

 for sitt arbete och som ofta vaxlade. Redan 1847 hade Fr. Ny- 

 ivANDER, inseende omojhgheten att med de frivilhga oaflonade 

 arbetskrafterna utratta nagot, foreslagit att Sallskapet skulle 

 hos Konsistoriet forfraga sig huruvida icke af universitets- 

 medel nagon summa kunde disponeras till afloning af Sallska- 

 pets intendenter. Detta forslag tyckes hafva bhfvit bortglomdt 

 eller kanske hade man kommit underfund med att det icke 



