70 



historiska, gjort sig fortjent af nagonting helt annat, heist han ar en 

 af Sallskapets stiftare och efter en lang franvaro fran faderneslandet 

 forst nyligen intradt i var narmare gemenskap. Da det, till var stora 

 ledsnad, sa forhaller sig, anse vi oss, sasom ledamoter i Sallskapet 

 pro Fauna et Flora Fennica hadanefter kunna hvarken gagna Sall- 

 skapet, ej heller sjelfva ha nagon tillfredsstallelse af vara strafvanden 

 for Dess andamal; hvarfore vi anse oss med denna dag vara ifran allt 

 ledamotskap i ofta namnde Samfund sldljde. Helsingfors den 9 

 December 1849. 



C. G. Mannerheim. 



Nils Nor denskiold. Imman. Ilmoni. E. J. Bonsdorff. 



M. V. Wright. Fr. W. Maklin.» 



Skrifvelserna intogos 1 protokoUet, men nedlade Sallskapet 

 i detta'afven en allvarlig protest mot i desamma forekommande 

 beskyllningar for »en i Sallskapet radande falsk och ovetenskap- 

 lig anda samt nagon emot dess ordforande yttrad obehorig 

 opposition*. 



Emot denna protest protesterade a sin sida doktor Z. To- 

 PEivius, yttrande »att han, som for ofrigt delar pluralitetens 

 asikt, att Sallskapets pekuniara tillgangar icke medgifva ett 

 understod till det belopp statsradet Nordmann foreslagit 

 for ifragavarande expedition, likval for sin del till fuUo erkan- 

 ner det storartade, for vetenskapen samt fosterlandets fauna 

 och flora fruktbringande i samma foretag, och saledes inga- 

 lunda kan dela den ringa tanke Sallskapets ledamoter syntes 

 hysa om expeditionen och dess resultat, an mindre billiga det 

 for ordforandens aktade personlighet sarande satt, pa hvilket 

 atskilHga Sallskapets ledamoter vid motet den 6 december 

 gafvo sina asigter tillkanna». 



En annan vidlyftig protest inlamnades af studeranden 

 B. 0. SCHAUMAN, den sedermera som intendent for Konstfor- 

 eningens samhngar i Helsingfors allmant kande originella man- 

 nen. Han framholl att flertalet af dem som till beslutet bi- 

 dragit icke varit mer kompetenta an han sjalf i fragan och att 

 afven han darfor tagit sig talan i saken. Hans slutord voro: 

 »Sallskapets majoritet pastar kanske att saken for den gallt 

 allt, att stadgarnes helgd och Sallskapets basta utgjort ratte- 

 snoret for dess handlingssatt och beslut, jag vagar infor efter- 



