65 



Man kan godt forsta att den nye ordforanden fann att ett 

 och hvarje inom Sallskapet krafde reformer; stadgarna mot- 

 svarade icke forhallandena sadana de utvecklat sig under de 

 gangna tjugo aren; sa hade till exempel amanuensbefattningarna 

 visat sig onodiga: de hade ej pa flera ar haft nagon innehafvare. 

 Han foreslog darfor pa arsmotet 1848 att en kommitte af tre 

 personer skulle nedsattas for att utarbeta forslag till nya tids- 

 enhgare stadgar. Forslaget antogs genast. 



Kort darpa utfardades en Kejserlig forordning, enhgt hvil- 

 ken alia i landet befinthga sallskap och foreningar borde inom 

 arets utgang till hogsta ort inlamna sina stadgar till granskning 

 och stadfastelse. Hittills hade sallskapen efter behag uppgjort 

 sina stadgar och forandrat dem, men nu, efter februarirevolu- 

 tionen och dess oro, sag man sig nodsakad att halla ett vaksamt 

 oga pa alia foreningar. 



Da Sallskapet forsta gangen pa hosten sammantradde, 

 hemstallde ordforanden huruvida icke stadgarna innan de in- 

 lamnades till stadfastelse borde hafva undergatt den revision 

 som var besluten. Situationen var onekhgen konstig. Skulle 

 Sallskapet nu till ofverhetlig stadfastelse insanda sina gamla 

 stadgar, om hvilka det nyss beslutit att de borde revideras, 

 eller skulle Sallskapet helt enkelt, utan att halla sig till den 

 gallande bestamningen, genast genomfora revisionen? Ord- 

 foranden foreslog, sasom antyddes, det senare alternativet, 

 men harvidlag »yttrade sig sa stor skiljaktighet i asikter att 

 fragans definitiva afgorande lamnades att bero af ytterligare 

 diskussion». Emellertid utsagos medlemmar i den foreslagna 

 kommitten, och kom denna att besta af ordforanden Nordmann, 

 t. f. viceordforanden NylandeR, professorerna Bonsdorff 

 och Ilmoni samt ofverlakaren Sanmark. 



Denna forsta dissonans inom Sallskapet varslade tydUgt 

 om en konfhkt: det var kring ordforanden och kring vice- 

 ordforanden som parti erna samlade sig. 



Det forslag till stadgar som kommitten uppgjorde finnes ej i 

 behall, men dess innehall framgar tydhgt af det som daremot 

 yttrades. Det kan ej hafva uppburits af kommitten i dess 

 helhet, men minoriteten, bestaende af Nylander och sanno- 



5 



