37 



april 1837, hvarefter Sallskapet vande sig till 25 medlemmar i 

 landsorten — 13 bland dessa voro lakare — med anhallan om 

 att de ville verka sasom Sallskapets Commissionarer; senare 

 benamndes de ombudsman. TilHka meddelades anvisning om 

 hum de olikartade foremalen skulle enligt deras egen beskaf- 

 fenhet och med beaktande af postforordningarnas fordringar in- 

 laggas. Jakande svar inkommo fran de allra fiesta af de till- 

 fragade. Under arens lopp afgingo sedan manga, dels pa grund 

 af bortflyttning, dels genom doden, nya tillkommo, antalet 

 vaxlade, ett och annat naturforemal insandes, en och annan 

 uppgift inberattades, men ofverhufvudtaget torde den nytta 

 dessa ombudsman gjort icke hafva motsvarat forvantningarna. 

 For de fiesta lamnade tjanstealiggandena icke mycken tid 6f- 

 rig for de naturalhistoriska intressena, som ej heller i lands- 

 ortens isolering genom nagot samarbete uppehoUs. Uppmunt- 

 rande var det icke heller att erfara, att, sasom det ofta hande, 

 ett djurpreparat under den langsamma posttransporten tagit 

 allvarsam skada. En af ombudsmannen som tragnare an nagon 

 annan insande allehanda rapporter, forfragningar och natura- 

 lier var den redan omnamnda kyrkoherden prosten Sadei^in i 

 Hammarland, som efter verksamhet som skollarare hamnat i 

 kyrkans tjlinst, en representant for en numera helt utdod prast- 

 typ. Tidigare en intresserad zoolog, — han hade 1810 — 1819 

 utgifvit en Fauna fennica diver de vertebrerade djuren — 

 var han annu, och det annu in pa 1850-talet, som amator verk- 

 sam. En annan nitisk medlem var doktor AejmeIvE i Vasa. 

 Redan under Abo-tiden hade han meddelat Sallskapet sina 

 botaniska iakttagelser, ar 1839 insande han en forteckning 6f- 

 ver Vasa-traktens vildt vaxande orter, hvilken han aret darpa 

 enhgt Sallskapets anhallan kompletterade med narmare upp- 

 gifter om deras forekomst. 



En betydande plats vid motena intogo de ekonomiska fra- 

 gorna. Professor Sahlberg, en i praktiska varf tydhgen val 

 forfaren man, hade fran forsta borjan inriktat Sallskapets straf- 

 vanden pa skapandet af en staende penningefond, och detta 

 mal forlorade han aldrig ur sikte. »Att uppstalla en samUng 



